печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

суддя: Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання: Сеньковська В.Я.,

справа №757/24976/21

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

боржник: ОСОБА_1

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у справі №104/2781/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року до суду надійшла заява ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення строку для його пред`явлення до виконання, в обґрунтування якої зазначено, що 20.11.2012 року Білогірський районний суд АР Крим ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № _36/АК-00007.08.2.

Рішенням апеляційної інстанції скореговано суму заборгованості, а в решті рішення суду першої інстанції залишено в силі.

На підставі рішення суду видано виконавчий лист №104/2781/12.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2020 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Родовід Банк» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові боржника ОСОБА_1 відсутні дані про відкриті виконавчі провадження.

У зв`язку із перебуванням ПАТ «Родовід Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему РгоZorro), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також заявник просив врахувати, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчих листів та у якості підтвердження того, що вказаний виконавчий лист не передавався заявник додав Акт перевірки матеріалів кредитної справи.

На підставі наведеного просив задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заяву суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.11.2012 року Білогірський районний суд АР Крим ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № _36/АК-00007.08.2.

Рішенням апеляційної інстанції скореговано суму заборгованості в частині боржника ОСОБА_1 , а в решті рішення суду першої інстанції залишено в силі.

На підставі рішення суду видано виконавчий лист №104/2781/12.

22.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 14 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № _36/АК-00007.08.2.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2020 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Родовід Банк» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал».

За твердженнями самого заявника на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист №104/2781/12. При цьому доказів звернення його до виконання та повернення стягувачу виконавцем без виконання (якщо лист повертався) не надано.

В автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 .

З чого слід зробити висновок, що починаючи з моменту ухвалення рішень у вказаній справі, виконавчий лист до виконання не звертався.

Суд критично оцінює доказ на підтвердження втрати виконавчого листа, оскільки цей доказ - Акт про втрату виконавчих документів, видано самим заявником, який є заінтересованою особою.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2-711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

За ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Інформація про звернення виконавчого листа до виконання до заяви не додана і в матеріалах цього провадження відсутня.

Отже суд позбавлений можливості перевірити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, що в свою чергу нерозривно пов`язано з умовами вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Крім того, заявником не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки як зазначалось вище, Акт про втрату виконавчих документів складений зацікавленою особою.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції.

Як передбачено ч.1 ст.6 та ст.13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції, є рівність сторін.

Принцип «рівності сторін» є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду. Умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами фактично застосовується, як у цивільних, так і у кримінальних провадженнях.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Положення ч.1 ст.6 Конвенції гарантують «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.

Отже у разі прийняття судом тверджень заявника, як належних доказів в обґрунтування заявлених вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, призведе до порушення приписів ст.433 ЦПК України та фактично порушить право відповідача (боржника) на правову визначеність/передбачуваність, що випливає із застосованого у ст.6 Конвенції словосполучення «встановлений законом» згідно рішення Європейський суд з прав людини, а також право на дотримання судом принципу рівності і змагальності сторін, оскільки в наведеній ситуації судом необґрунтовано буде віддано більшу перевагу інтересам заявника, як перед законом, так і перед судом відносно боржника.

Як слідує із матеріалів заяви, рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості ухвалено ще у 2012 році. Заява про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку його пред`явлення до виконання подано у 2021 році (через 9 років після ухвалення рішення). Заявником не надано належних та обґрунтованих доказів про існування об`єктивних перешкод звернути вказане рішення до виконання протягом всього строку до моменту звернення з заявою яка є предметом даного судового розгляду, враховуючи, що виконавчий лист судом видавався.

Придбаваючи у 2019 році права вимоги за спірним кредитним портфелем заявник мав об`єктивну можливість оцінити фактичний стан виконання судового рішення №104/2781/12, отже свідомо прийняв на себе ризики, пов`язані з виконання цього рішення.

За таких обставин та враховуючи не доведеність заявником поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, не обґрунтованість факту втрати виконавчого документа, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви.

Керуючись п.17.4 Перехідних положень ст. ст. 258-261, 268, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання у справі №104/2781/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.О. Матійчук