ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7020/21 Справа № 212/192/18 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачем зазначено, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

23 листопада 2017 року квартиру позивача було залито водою з вини відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2 , та розташована поверхом вище над квартирою позивача, в результаті чого маються сліди залиття на стелі та стінах санвузла та кухні, відшарування шпалер, чорна пліснява, вологий затхлий запах. В зв`язку з тим, що квартира позивача була залита водою, вона звернулась до власника квартири АДРЕСА_3 , та ПП «Домініум» з вимогою зафіксувати та підтвердити факт залиття квартири. Згідно з Акту обстеження від 24 листопада 2017 року, що складений комісією ПП «Домініум», причиною затоплення було халатне відношення відповідача до санітарно-технічних приладів в своїй квартирі, однак доступу до квартири не було. Згідно з Актом обстеження від 24 листопада 2017 року, позивачу завдано майнову шкоду, а саме: в санвузлі є відшарування шпалер на стінах розміром 1,1x1,4 м, сліди чорної плісняви та вологий затхлий запах; на кухні відшарування шпалер над мийкою на стіні сумісної з санвузлом розміром 1,2x0,8 м, сліди чорної плісняви та ореоли від затікання. Унаслідок залиття, квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо, зважаючи на сирість та пошкодження шпалер, затхлий запах, плісняву на стінах та стелі. У зв`язку з тим, що квартира однокімнатна, проживання без обробки від плісняви та ремонту проживання неможливе.

27 листопада 2017 року квартиру позивача було залито водою з вини відповідача, в результаті чого на стіні за унітазом - сліди чорної плісняви розміром 2,7x1,0 м. про що був складений Акт від 27 листопада 2017 року, згідно якого, затоплення квартири позивача відбувається лише коли в квартирі відповідача ОСОБА_2 користуються санітарно-технічними приладами.

Згідно висновку від 16 грудня 2017 року, складеного експертом ТзОВ "Бюро незалежної експертизи", вартість проведення ремонту квартири позивача становить 4 236 грн., та згідно висновку судової будівельно технічної експертизи від 23 серпня 2018 року, вартість відновлювального ремонту становить 7 472 грн.

Крім того, внаслідок залиття квартири в результаті винних та неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні її права власності, зокрема, внаслідок пошкодження квартири водою, вона зазнала переживань, так як залиття квартири створило для неї дискомфорт та нервове напруження, оскільки вона постійно відчуває в квартирі сирість, вологу та запах плісені. Крім того, позивач витратила немало часу на поїздки до оцінювача, з метою визначення вартості і відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, та доведення особи винної в її заподіянні, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу. Позивач не має можливості здійснити самостійно за власні кошти ремонт квартири, оскільки для неї сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт є досить значною, виходячи з отриманого місячного доходу, який витрачається лише на необхідність проживання. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання.

У зв`язку з чим, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 7 472 грн., витрати за проведення експертної оцінки у розмірі 1300 грн., та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири, у розмірі 7 472 гривні, що складає вартість виконання ремонтно - відновлювальних робіт оздоблення пошкодженої квартири та відшкодування витрат на проведення оцінки в розмірі 1 300грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин справи.

Вважає, що судом не повній мірі враховано, що Акти, складені ПП «Домініум» від 24 листопада 2017 та 27 листопада 2017 року не відповідають вимогам та порядку, визначених у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки не містять інформацію щодо затоплення, причини затоплення та завдану матеріальну шкоду.

Також апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції взяв до уваги що відповідач на період залиття квартири позивача не проживав за місцем реєстрації та фактично не користувався водою, натомість 22 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_2 приходив до своєї квартири лише для того, щоб йому КП «Кривбасводоканал» опломбував вузл обліку питної води у квартирі, при цьому працівниками КП «Кривбасводоканал» порушень користування водопостачання не було виявлено.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не враховано, що ані Актами затоплення квартири, ані висновками експертизи від 23 серпня 2018 року не визначено дат затоплення квартири позивача та не встановлено причину.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник позивача зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 з 25 липня 2002 року по теперішній час.

Згідно Акту від 24 листопада 2017 року, складеного комісією у складі провідного інженера ПП «Домініум» - К.О. Конобевської, слюсаря-сантехніка - В.С.Толкацевича та позивача, на момент обстеження квартири спостерігається: в санвузлі відшарування шпалер на стінах розміром 1,1х1,4м., сліди чорної плісняви та вологий тусклий запах; на кухні відшарування шпалер над мийкою на стіні, сумісной з санвузлом розміром 1,2х0,8, сліди чорної плісняви та ореоли від затікання. Враховуючи, що затоплення припинено без втручання ПП «Домініум» та відсутність доступу до кв. АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 , зроблено висновок, що причина затоплення - недбалість власника квартири АДРЕСА_6 (том №1 а.с. 4).

Відповідно до Акту від 27 листопада 2017 року, складеного комісією у складі директора ПП «Домініум» - М.І.Йошан, провідного інженера ПП «Домініум» К.О.Конобевської та позивача засвідчено факт затоплення квартири, в якому зазначено, що затоплення квартири АДРЕСА_7 , власником якої є ОСОБА_1 не відбувається коли в вище розташованій квартирі АДРЕСА_3 не користуються санітарно-технічним приладами. Дослідити стан сантехніки в квартирі АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 не представляється можливим. Немає доступу в квартиру (том №1 а.с. 5).

Відповідно до висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи №44-18 від 23 серпня 2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкоджень, що виникли внаслідок затоплення квартири за адресою: АДРЕСА_4 становить 7 472 грн. Однак, у зв`язку з тим, що дослідження проводиться через певний проміжок часу визначити причину затоплення квартири не виявляється можливим (том №1 а.с. 120).

Згідно листа Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради від 06 грудня 2017 року, з`ясувати причину затоплення квартири ОСОБА_1 вдалось не відразу, оскільки власник квартир АДРЕСА_3 ОСОБА_2 буває вдома нерегулярно, а підтоплення квартири позивача носили періодичний характер. При цьому директором ПП «Домініум» 06 грудня 2016 року проведено обстеження квартири АДРЕСА_2 , власником квартири якої є ОСОБА_2 та виявлено затікання на фітинговому з`єднанні гарячого водопостачання, тобто затікання проявлялось тільки під час тривалого користування гарячою водою з бойлера. Крім того, власнику квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 роз`яснено необхідність самостійного проведення ремонтних робіт санітарно технічного обладнання його квартири (том №1 а.с. 212).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося внаслідок вини відповідача ОСОБА_2 , а тому він повинен нести цивільно-правову відповідальність за заподіяну матеріальну та моральну шкоду позивачу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 ЦК України,особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, крім іншого полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 1166 ЦК України,майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил.

Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», аварія - це пошкодження інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 листопада 2017 року та 27 листопада 2017 року відбулося затоплення квартири за АДРЕСА_1 , яка належить позивачу.

Згідно Акту від 24 листопада 2017 року, складеного комісією у складі провідного інженера ПП «Домініум» - К.О. Конобевської, слюсаря-сантехніка - В.С.Толкацевича та позивача, на момент обстеження квартири, що належить позивачу, спостерігається: в санвузлі є відшарування шпалер на стінах розміром 1,1х1,4м., сліди чорної плісняви та вологий тусклий запах; на кухні відшарування шпалер на д мийкою на стіні сумісної з санвузлом розміром 1,2х0,8 м., сліди чорної плісняви та ореоли від затікання. Враховуючи, що затоплення припинено без втручання ПП «Домініум» та відсутність доступу до кв. АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 , зроблено висновок, що причина затоплення - недбалість власника квартири АДРЕСА_6 (том №1 а.с. 4).

Відповідно до Акту від 27 листопада 2017 року, складеного комісією у складі директора ПП «Домініум» - М.І.Йошан, провідного інженера ПП «Домініум» К.О.Конобевської та позивача засвідчено факт затоплення квартири, в якому зазначено, що затоплення квартири АДРЕСА_7 , власником якої є ОСОБА_1 не відбувається коли в вище розташованій квартирі АДРЕСА_3 не користуються санітарно-технічевскімі приладами. Дослідити стан сантехніки в квартирі АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 , не є можливим. Немає доступу в квартиру (том №1 а.с. 5).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, оскільки встановленими обставинами та матеріалами справи доведено факт залиття квартири позивача з вини відповідача ОСОБА_3 , оскільки останній не провів ремонтні роботи санітарно технічного обладнання своєї квартири, за належний стан та справність яких несе відповідальність власник квартири, тобто відповідач по справі ОСОБА_3 , що стало причиною залиття квартири позивача.

Відповідно до статей 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 151 ЖК України та абзацу 6 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Пунктом 9 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Як встановлено судом, залиття квартири позивача сталось з квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_4 , що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,наданими в суді першої інстанції, з яких вбачається, що затоплення квартири позивача сталося через халатність мешканця квартири АДРЕСА_2 ,відповідач по справі, який не провів ремонтні роботи санітарно технічного обладнання своєї квартирита у зв`язку з чим відбулось залиття квартири позивача, та відповідачем в судовому засіданні першої інстанції не спростовано, що залиття квартири позивача сталось не з його вини. Зазначені пояснення узгоджуються з матеріалами справи, а саме Актом від 24 листопада 2017 року, складеного комісією у складі провідного інженера ПП «Домініум» - К.О. Конобевської, слюсаря-сантехніка - В.С.Толкацевича та Актом від 27 листопада 2017 року, складеного комісією у складі директора ПП «Домініум» - М.І.Йошан, провідного інженера ПП «Домініум» К.О.Конобевської.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача спричиненої матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2 оскільки залиття квартири позивача відбулось через халатність відповідача, у зв`язку з недбалим ставленням до своїх обов`язків, як власника квартири, який, внаслідок не проведення ремонтних робіт санітарно технічного обладнання своєї квартири, як власник квартири, несе відповідальність за їх належний стан та справність.

Доводи апеляційної скарги про те, що Акти, складені ПП «Домініум» 24 листопада 2017 та 27 листопада 2017 року, не відповідають вимогам та порядку, викладених у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки не містять інформацію щодо дати затоплення, причини затоплення та завданої матеріальної шкоди, колегія суддів не бере до уваги, так як факт залиття квартири позивача підтверджується, окрім, Актів, складених ПП «Домініум» 24 листопада 2017 та 27 листопада 2017 року, листом Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради від 06 грудня 2017 року відповідно до якого, з`ясувати причину затоплення квартири ОСОБА_1 вдалось не відразу, оскільки власник квартир АДРЕСА_3 ОСОБА_2 буває вдома нерегулярно, а підтоплення квартири позивача носили періодичний характер. При цьому директором ПП «Домініум» 06 грудня 2016 року проведено обстеження квартири АДРЕСА_2 , власником квартири якої є ОСОБА_2 , та виявлено затікання на фітинговому з`єднанні гарячого водопостачання, тобто затікання проявлялось тільки під час тривалого користування гарячою водою із бойлера. Крім того, власнику квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 роз`яснено про необхідність самостійно проведення ремонтних робіт санітарно технічного обладнання його квартири (том №1 а.с. 212); поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в суді першої інстанції, з яких вбачається, що затоплення квартири позивача сталося через халатність мешканця квартири АДРЕСА_2 , відповідача по справі, який не проконтролював затікання на фітинговому з`єднанні гарячого водопостачаннята який не провів ремонтних робіт санітарно технічного обладнання своєї квартири,у зв`язку з чим відбулось затоплення квартири позивача, та відповідачем не спростовано, що залиття квартири позивача сталось не з його вини.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач на період залиття квартири позивача не проживав за місцем реєстрації та фактично не користувався водою, натомість 22 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_2 приходив до своєї квартири лише для того, щоб йому КП «Кривбасводоканал» опломбував вузл обліку питної води у квартирі, при цьому працівниками КП «Кривбасводоканал» порушень користування водопостачання не було виявлено, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідно до статей 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тому не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_2 не знімає з нього відповідальності за збереження та справності санітарно технічного обладнання квартири. При цьому, відповідно до матеріалів справи, залиття квартири позивача трапилося саме через халатність відповідача, який не проконтролював затікання на фітинговому з`єднанні гарячого водопостачання, а не порушеннякористування водопостачанням.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції не враховано, що ані Акти затоплення квартири, ані висновок експертизи від 23 серпня 2018 року не визначають дату затоплення квартири позивача та не встановлюють причину, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Згідно Акту від 24 листопада 2017 року, складеного комісією у складі провідного інженера ПП «Домініум» - К.О. Конобевської, слюсаря-сантехніка - В.С.Толкацевича та позивача, на момент обстеження квартири АДРЕСА_1 спостерігається: в санвузлі є відшарування шпалер на стінах розміром 1,1х1,4м., сліди чорної плісняви та вологий тусклий запах; на кухні відшарування шпалер на д мийкою на стіні сумісної з санвузлом розміром 1,2х0,8, сліди чорної плісняви та ореоли від затікання. Враховуючи, що затоплення припинено без втручання ПП «Домініум» та відсутність доступу до кв. АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 , зроблено висновок, що причина затоплення - недбалість власника квартири АДРЕСА_6 . По даним диспетчерської служби, затоплення відбулося 23 листопада 2017 року (том №1 а.с. 4).

Колегія суддів погоджується з розміром матеріальної шкоди, визначеним судом першої інстанції, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України,розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи №44-18 від 23 серпня 2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкоджень, що виникли внаслідок затоплення квартири, за адресою: АДРЕСА_4 становить 7 472 грн. (том №1 а.с. 120). Натомість відповідач ОСОБА_2 будь-яких доказів того, що зазначений у висновку розмір майнової шкоди не відповідає дійсному, не надав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди 5 000 грн., виходячи з наступного.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнала душевних страждань через затоплення квартири, оскільки вона, як людина похилого віку, вимушена жити в умовах вологості та ураження грибком в місцях затоплення. Позивач вимушена вживати додаткових заходів по організації свого життя, оскільки їй було завдано сильних незручностей, що відобразилося на фізичному та психічному стані здоров`я позивача, внаслідок чого має право на відшкодування моральної шкоди.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу, який підлягає стягненню з відповідача виходячи, з характеру та глибини її фізичних та душевних страждань, їх інтенсивності та довготривалості, з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду та додаткове рішення суду обґрунтовані і підтверджені матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: