ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/4939/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: забезечення позову
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2021 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом демонтажу, зобов`язання не чинити перешкод,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та просила зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати металеві двері у приміщенні коридору № 1, демонтувати перегородку у приміщенні вбиральні № 11 і демонтувати душ, що знаходиться в частині приміщення вбиральні № 11, відновити електропровід у кімнаті № 4 до кухонного приміщення № 9 і до ванної кімнати № 10, повернути та встановити газову плиту, з підключенням її до газопроводу, відновити спільний умивальник у кухонному приміщенні, а також зобов`язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні приміщенням АДРЕСА_1 , шляхом поновлення його у первісний стан: демонтувати в побутовій кімнаті № 12 душову кабіну, кухонне та газове обладнання; зобов`язати ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання його демонтувати металеві двері у приміщенні коридору № 1, відновити електропровід з кімнати № 4 до кухонного приміщення № 9 та до ванної кімнати № 10, повернути та встановити газову плиту з підключенням її до газопроводу, а також відновити спільний умивальник у кухонному приміщенні.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, у зв`язку з чим, справу направлено до Верховного Суду.

Крім того, 26.04.2021 ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити її позов шляхом арешту на : 13/100 частин житлової кімнати № 8 - площею 15,6 м.2 в квартирі АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_3 , 28/100 частин у вигляді 2-х житлових кімнат № 6,7 площею 17,7 м2 , які належать ОСОБА_2 , а також заборонити вчиняти будь-які дії щодо цих часток, та заборонити органам та посадовим особам , здійснювати державну реєстрацію та відчуження цих часток.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 належить 13/100 частин житлової кімнати № 8, а ОСОБА_8 28/100 житлових кімнат № 6,7 площею 17,7 м2 та 14,8 м.2 в квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідачі, будучі обізнаними про наявний спір, намагаються позбавитись належних їм приміщень, що підтверджується розміщеним оголошенням на сайті Нерухомість Estate Invest «https://estate invest.com.ua/property/ul-mironositskaya-70/», що може спричинити утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, та зміна власників в разі відчуження також ускладнить розгляд справи, оскільки виникне необхідність залучення нових учасників процесу.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та задовольнити її заяву.

Скарга мотивована тим, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії відносно предмету спору, а саме 13/100 частин квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_3 , та 28/100 частин зазначеної квартири, яка належить ОСОБА_2 є співмірним її позовним вимогам про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом демонтажу та зобов`язання не чинити перешкод.

Вказує, що наявність оголошення про продаж спірного майна є доказом загрози утруднення або неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову і свідчить про реальну можливість розпорядитися об`єктом прав, що є предметом позову.

Зазначає, що відчуження спірного майна може призвести до залучення до участі у справі нових власників квартири, але ніяким чином не вплине на виконання рішення суду.

Зауважує, що нею надані письмові доказів у вигляді фотографій, що відповідачі намагаються продати належну їм частку в комунальній квартирі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Тарасенко Д.Ю. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення а ухвалу залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про існування обставин, що можуть призвести до невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Вказує, що застосування заходів забезпечення позову стосуються належних на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_9 частин квартири та призведе до необґрунтованих обмежень прав відповідачів.

Зауважує, що предметом позову є вимоги немайнового характеру, та відчуження майна, яке належить на праві власності відповідача не може вплинути на виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, яким чином наявність оголошення про продаж квартири може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до проявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом демонтажу, зобов`язання не чинити перешкод, тобто з немайновими вимогами.

Позовних вимог майнового характеру ОСОБА_1 не заявляла.

За вказаних обставин, вжиття заходів забезпечення позову, шляхом арешту на 13/100 частин житлової кімнати №8 в квартирі АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_3 , 28/100 частин у вигляді 2-х житлових кімнат №6,7 площею 17,7 кв.м, які належать ОСОБА_2 , а також заборони вчиняти будь-які дії щодо цих часток, та заборони органам та посадовим особам здійснювати державну реєстрацію та відчуження цих часток є неспівмірним заявленим позовних вимогам.

Забезпечення позову у даному випадку не відповідає основній меті забезпечення позову забезпечення реального та ефективного виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду щодо непропорційності застосування вказаних норм цивільного процесуального права для забезпечення позову за аналогічних обставин справи, викладених у постанові від 09 червня 2021 року у справі № 646/5878/20, яку суд апеляційної інстанції застосовує у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 вересня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський