провадження №2/932/2919/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Ларіної К.А.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики від 16.02.2014 та 01.08.2014 року у сумі 31 000 доларів США, що еквівалентно 808480,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 16 лютого 2014 року та 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 позичив у неї грошові кошти в сумі 31 000 доларів США зі сплатою 3 відсотків в місяць за користування коштами, які зобов`язувався повернути в строк до 16.02.2015 та за другою розпискою до 01.08.2015. Взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав та отримані у позику кошти в обумовлений строк не повернув, на неодноразові звернення позивача про сплату боргу не реагує, уникає зустрічі з позивачем. Заборгованість за договором позики становить 31000 доларів США, що згідно офіційного курсу на день подання позову еквівалентно 808480,00 грн. Крім цього, з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування позикою по 3 відсотки за місяць у сумі 851 432,00 грн., а також 3% річних, сума яких разом складає 51632,00 грн. Таким чином, загальна сума боргу становить 1711544,00 грн. Оскільки сума позики одержана одним з подружжя для сімейних потреб, то вказана сума є доходом сім`ї та їх спільною сумісною власністю, а повернення суми позики здійснюється ними спільно. Добровільно відповідачі суму боргу не повертають вже тривалий час, а тому позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач ОСОБА_2 надав письмові пояснення в яких не заперечував факту отримання грошових коштів від позивача, проте не для сімейних потреб, а для розвитку бізнесу. Позивачем викривлено дані для своєї вигоди. Повернути наразі борг можливості не має, проте він не відмовляється погасити борг коли це буде можливо.

Відповідач ОСОБА_4 надала письмові пояснення в яких зазначила, що не знала про позики чоловіка, була проти відкриття бізнесу чоловіком, вважає, що вона не має бути відповідачем в даному спорі та просила виключити її зі складу відповідачів.

Позивач подала відповідь на пояснення відповідачів, в яких зазначила що відповідачами не надано ніяких доказів, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість позовних вимог, а пояснення надані ними не відносяться до предмета доказування даного спору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у відповідності до вимог позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з мотивів, наведених у його поясненнях.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки не повідомила.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 16 лютого 2014 року та 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_3 , позику, на підтвердження чого власноручно склав розписки на загальну суму в розмірі 31 000 (тридцять одна тисяча) доларів США.

Згідно розписці від 16 лютого 2014 року Відповідач-1 одержав в борг грошову суму в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США зі строком повернення до 16 лютого 2015 року.

Згідно розписці від 01 серпня 2014 року Відповідач-1 одержав в борг грошову суму в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США зі строком повернення до 01 серпня 2015 року.

Встановлено, що взяті на себе зобов`язання за договором позики відповідач ОСОБА_2 у встановлений договором строк не виконав, що не заперечував і сам відповідач, позику та відсотки за користування в строк до 01.08.2015 року не повернув.

У судовому засіданні досліджено оригінали розписок від 16 лютого 2014 року та 01 серпня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

А згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

Відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю юридичною природою договір позики є реальною оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд вважає, що зазначені розписки є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вони підтверджують як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів у борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу. Цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування.

Але відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу вказану суму боргу у строк, вказаний у розписках, та не заперечував даного факту під час судового розгляду.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних).

Як вбачається строк дії боргових розписок обмежений одним роком з моменту їх укладання (отримання грошових коштів), а отже і строк дії договорів вважається припиненим16.02.2015 та 01.08.2015.

Такого правового висновку дійшла Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 та у справі №910/18943/20, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.

Таким чином судом встановлено, що сума 3% річних в місяць за користування позикою може бути нарахована в межах дії договору а саме за 12 місяців, та розраховується:

за борговою розпискою від 16.02.2014 сума боргу 15 000 доларів США, що еквівалентно 390900,00 грн. *3%*12 місяців = 140 724 грн.

за борговою розпискою від 01.08.2014 сума боргу 16 000 доларів США, що еквівалентно 417 280,00 грн. *3%*12 місяців = 150 220,80 грн.

Крім того, позивач зазначає, що сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 60,61,65 СК України, оскільки грошові кошти він отримав на сімейні потреби, проте як відповідачем не доведено протилежного, позивачем не підтверджено факту отримання таких коштів на сімейні потреби, адже боргові розписки не містять інформації щодо призначення отриманих коштів, а інших доказів суду надано не було.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача основного боргу в сумі 808 480 грн., 290 944,80 грн. процентів, визначних договорами позики та 51 632 грн. процентів на підставі ст.625 ЦК України, а разом 1 151 165 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 5 596 грн. пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 192, 509, 524, 530, 611, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 основний борг в сумі 808 480 грн., 290 944,80 грн. процентів, визначних договорами позики та 51 632 грн. процентів на підставі ст.625 ЦК України, а разом 1 151 165 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 сплачений судовий збір в сумі 5 596 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошено 02.12.2021 о 08:25 год.

Суддя: В.І.Цитульський