ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6069/21 Справа № 210/534/21 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів -Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року, якою відмовлено у забезпеченні позову, винесену суддею Вікторович Н.Ю. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту ухвали відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Провадження у справі відкрито 25.02.2021 року.

09.03.2021 року до суду надійшла заява представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Безменка М.Є., в якій він просив накласти арешт на земельну ділянку площею (га):0.0335, кадастровий номер: :02:028:0029, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов`язання - не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. У банку відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обов`язків перед кредитором. Найчастіше за порушенням зобов`язань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна й коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведення інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. З огляду на зазначене заявник вважав, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Безменка Микити Євгеновича про забезпечення позов.

Позивач АТ КБ «Приватбанк», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, яка винесена з порушенням норм процесуального права, ставить питання про її скасування з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

При цьому, позивач зазначає, що справа про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 не є малозначною, сума боргу становить 220174,84 грн., тому у заяві про забезпечення позову Банк просив накласти арешт на належну відповідачу земельну ділянку та заборонити будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Позивач вважає, що такі заходи забезпечення позову не призведуть до порушення майнових прав та інтересів відповідача, оскільки земельна ділянка залишатиметься у його володінні та користуванні, а обмежуватиметься лише право розпорядження майном, що в свою чергу гарантуватиме можливість належного та ефективного виконання судового рішення по справі про стягнення заборгованості.

Позивач зазначає, що судом не було враховано, що заходи забезпечення позову є тимчасовими і не передбачають вирішення спору та виключають завдання відповідачу будь-яких збитків та порушення його прав, а натомість спроможні запобігти порушенню прав позивача в разі задоволення позову, оскільки наявність зареєстрованого нерухомого майна буде сприяти подальшому виконанню судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

В поясненнях представника позивача ОСОБА_2 , які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 05 червня 2021 року зазначено, що відповідач ОСОБА_1 отримав у позивача кредитні кошти в розмірі 222398,11 грн., а повернув тільки 56629 грн., тому Банк має право на повернення тіла кредиту.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в повному обсязі, виходив з того, що позивач має припущення щодо передачі третім особам права власності на майно, проте будь-яких доказів, які б свідчили про реальну загрозу таких дій відповідача суду не надано, тому враховуючи судову практику, яка склалася у даній категорії справ, необхідність перевірки розрахунку заборгованості, наданого позивачем, неможливість встановити на час постановлення ухвали про забезпечення позову співмірність заявлених вимог дійсним зобов`язанням, які має відповідач перед позивачем, відсутні підстави для задоволення заяви.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції і частково погоджується із доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Тобто, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач обґрунтував правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а саме шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, зазначивши, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов`язання - не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 220174,85 грн. тому у позивача є підстави вважати, що відповідач може передати третім особам права власності на майно, або провести інші операції з майном щоб позбавити Банк можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок, тому неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, беручи до уваги заявлені позивачем вимоги та вид забезпечення позову, який заявник просить застосувати, колегія суддів з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає за можливе задовольнити частково заяву та забезпечити його позов шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею (га):0.0335, кадастровий номер: :02:028:0029, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, обрані заходи забезпечення позову не обмежать права відповідача на користування та володіння вказаним нерухомим майном.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала як така, що суперечить нормам процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року скасувати.

Заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: земельної ділянки площею (га):0.0335, кадастровий номер: :02:028:0029, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Застосувати вказані заходи забезпечення позову з дня винесення судом постанови та допустити її негайне виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: