Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1979/20

номер провадження 2/695/360/21

31 серпня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря - Біліченко С.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача, адвоката - Чакалова А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 завдану майнову шкоду в сумі 130 708 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.06.2017 з вини відповідача, ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. Як зазначено у позові, автомобіль, яким керував відповідач під час ДТП, згідно з договором підряду від 01.06.2017 був переданий йому ТОВ «ЕВІ» для виконання відповідачем робіт з його ремонту. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на дату ДТП, а автомобіль, яким керував відповідач під час пригоди, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату на загальну суму 130 708 грн 00 коп за відшкодування витрат на поховання, спорудження надгробного пам`ятника та шкоду, заподіяну внаслідок смерті годувальника для неповнолітніх на момент ДТП - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є померлий ОСОБА_2 . Посилаючись на положення Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України вказує, що після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Ухвалою суду від 09.11.2020 відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з розгляду справи.

Заперечуючи проти задоволення позову, 25.11.2020 відповідачем подано до суду відзив, в якому відповідач вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки було порушено процедуру направлення до Моторного (транспортного) страхового бюро України повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Також у відзиві вказано, що заяву про виплату страхового відшкодування від 21.06.2018, яка була подана представником ОСОБА_5 здійснено без відповідних повноважень на вчинення дій від імені довірителя ОСОБА_6 , що є порушенням п. б пп. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині надання документа, що не посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Відтак, на думку відповідача, регламентна виплата цивільній дружині ОСОБА_2 в сумі 115 200 грн 00 коп здійснена незаконно. Також у відзиві вказано, що за взаємною згодою між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідачем передано кошти в сумі 87 000 грн 00 коп, як компенсація за заподіяну шкоду та завдані збитки у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджується відповідним підтвердженням, посвідченим приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу 07.09.2017. Як зазначає відповідач, він виконав свій обов`язок з відшкодування завданої потерпілим шкоди, а задоволення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України призведе до повторного стягнення з відповідача коштів, які вже були повністю ним відшкодовані 07.09.2017 та відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України вважаються виконаними.

30 грудня 2020 року позивачам подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач посилається на обставини, викладені у позовній заяві.

Ухвалою від 28.04.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

Судове засідання з розгляду справи призначено на 31.08.2021 о 12 год 00 хв.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Згідно з заявою від 01.02.2021 представник позивача просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 17.06.2017 близько 16 год 45 хв, керуючи автомобілем «ЗИЛ-441510», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «ТЦ-10А», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та виїжджаючи з вулиці Комунарівська на вулицю Червонопрапорна у напрямку автодороги Бориспіль-Запоріжжя, порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, 16.11) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, не був уважним, перед початком руху і не переконався, що це буде безпечним та виїхав на вказану вулицю, де в свою чергу, водій автомобіля «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.3., 12.6 г) цих же правил, рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості в населеному пункті, від автодороги в напрямку вулиці Шевченка, та в момент появи перешкоди для руху, не вжив заходів до зменшення швидкості керованого ним автомобіля, аж до його зупинки, що призвело до зіткнення даних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ - 2108» ОСОБА_2 , згідно з висновком експерта №05-8-02/145 від 19.06.2017 загинув, смерть настала від травми грудної клітки з переломом ребер з обох сторін, розривом пристінкової плеври ліворуч, серцевої сорочки, серця, відривом лівої легені, лівого бронху, що супроводжувалося внутрішньою кровотечею.

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.07.2018 у справі № 695/3484/17, який набрав законної сили 27.08.2018, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк терміном на 2 роки, відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_1 обов`язки; та на підставі п.п «е» і «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнено ОСОБА_1 від відбування основного та додаткового покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначеного за даним вироком.

З матеріалів справи судом встановлено, що транспортний засіб «ЗИЛ-441510» номерні знаки НОМЕР_1 з напівпричепом «ТЦ-10А» номерні знаки НОМЕР_2 , номерні знаки НОМЕР_4 , яким в момент скоєння ДТП керував відповідач належить ТОВ «Еві», що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 , та серія НОМЕР_6 .

Відповідно до укладеного між ТОВ «ЕВІ» та ОСОБА_1 договору підряду від 01.06.2017, відповідач зобов`язався виконати поточний ремонт вантажних автомобілів замовника - ТОВ «ЕВІ», а саме: Камаз 5511, ЗІЛ441510 згідно з заявками замовника. Пунктом 5.1 вказаного договору передбачено, що даний договір набирає чинності з дня підписання і діє до остаточного виконання сторонами.

Також судом встановлено, що за даними Централізованої бази МТСБУ цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на дату ДТП.

Згідно з посвідченим приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу 07.09.2017 підтвердженням Федченко Любов Григорівна, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджують, що ними дійсно отримано від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 гроші в сумі 87 000 грн 00 коп, яка є взаємоузгодженою ними компенсацією за заподіяну ним шкоду та завдані збитки у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 17.06.2017 та спричинена зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , про що було складено відповідний акт та підписано схему пригоди. У підтвердженні також зазначено, що гроші передані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 готівкою 07.09.2017 до підписання даного підтвердження в м. Золотоноша Черкаської області. У зв`язку з наведеним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не мають до ОСОБА_1 та ТОВ «ЕВІ» претензій майнового (фінансового) характеру, а разом з тим - і будь-яких інших претензій, які б могли бути підставою для їх звернення до судових органів.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви від 21.06.2018 ОСОБА_5 як представник ОСОБА_6 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій у зв`язку з тим, що внаслідок ДТП, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_2 , просить виплатити страхове відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника у розмірі не менше - 115 200 грн 00 коп, що належить двом неповнолітнім дітям загиблого - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (отримує законний представник дітей ОСОБА_6 ). Належне відшкодування просить здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_6 .

До вказаної заяви заявником надано довіреність на ОСОБА_5 на представництво інтересів та одержання відшкодування.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довіреності від 10.07.2018 ОСОБА_6 , посвідченою в.о. старости виконавчого комітету Ірклівївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_8 , ОСОБА_6 цією довіреністю уповноважує ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які діють незалежно та самостійно один від одного виключно в інтересах ОСОБА_6 по факту ДТП, яке мало місце 17.06.2017 автомобіль ЗІЛ 441510 НОМЕР_1 , напівпричіп ТЦ 10А НОМЕР_2 та ВАЗ 2108 НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_15 , 1993 року народження внаслідок від отриманих травм помер в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, з фізичними особами, в тому числі підприємцями, адвокатами при вирішенні будь-яких питань, що стосуватимуться ОСОБА_6 , в усіх державних установах, кооперативних, громадських, приватних організаціях, в органах влади та управління, в медичних установах, в органах Управління безпеки дорожнього руху, Національній поліції України, страхових компаніях та Моторному (транспортному) страховому бюро України (з правом отримання страхових відшкодувань та регламентних виплат на свій рахунок в її інтересах), нацкомфінпослуг, в органах прокуратури, слідства, органах виконавчої влади (сільських радах, місцевих, районних адміністраціях).

Для виконання цієї довіреності представникам надається право, зокрема, підписувати та подавати позовні заяви, повідомлення про настання ДТП, заяви на виплату страхового відшкодування, заяви, отримувати всі судові, медичні та будь-які інші необхідні документи, в тому числі ті, що містять персональні та/або медичні дані та/або конфіденційну інформацію.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_5 як представник ОСОБА_6 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням від 17.08.2018 про дорожньо-транспортну пригоду та заявою від 14.08.2018 на виплату страхового відшкодування, в якій просить виплатити страхове відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 15 508 грн 00 коп.

До повідомлення від 14.08.2018 та заяви на виплату страхового відшкодування від 14.08.2018 ОСОБА_5 надано вказану вищу довіреність від 10.07.2018 ОСОБА_6 на ОСОБА_5 на представництво інтересів та одержання відшкодування.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку Моторного (транспортного) страхового бюро України від 05.09.2018 розмір відшкодування шкоди, пов`язаної із витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника становить 15 508 грн 00 коп.

Згідно з розрахунком Моторного (транспортного) страхового бюро України від 27.02.2019 розмір відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника становить 115 200 грн 00 коп.

На підставі наказу від 10.09.2018 № 8547 Моторно (транспортне) страхове бюро України 11.09.2018 здійснило платіж в сумі 15 508 грн 00 коп за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди на рахунок ОСОБА_5 , що підтверджується платіжним дорученням № 993172 від 11.09.2018.

Крім того, на підставі наказу від 05.03.2019 № 2162 Моторно (транспортне) страхове бюро України 06.03.2019 здійснило платіж в сумі 115 200 грн 00 коп за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди з призначенням платежу «Виплата по справі № 52141, згідно з наказом № 2162 від 05.03.2019, ОСОБА_6 », що підтверджується платіжним дорученням № 935715 від 06.03.2019.

Посилаючись на положення Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з даним позовом до суду про стягнення регресивних вимог про відшкодування виплаченої суми завданої з вини відповідача майнової шкоди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог статтей 11, 599, 1166 ЦК України деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди. Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно із ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При вирішенні даного спору, суд зауважує, що цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ згідно з даними витягу з бази МТСБУ від 17.06.2017.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з пп. 33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За приписами п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 06.09.2019 у справі № 465/6315/16-ц.

З повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду представник ОСОБА_6 , ОСОБА_5 до МТСБУ звернувся лише 14.08.2018.

При цьому сама пригода, внаслідок якої помер ОСОБА_2 сталася 17.06.2017.

Цивільний позов у кримінальній справі № 695/3484/17 не заявлявся.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження своїх повноважень представник ОСОБА_6 , ОСОБА_5 надав до МТСБУ довіреність від 10.07.2018, посвідчену в.о. старости виконавчого комітету Ірклівївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Кулик Антоніною Василівною, якою ОСОБА_6 уповноважує, зокрема ОСОБА_5 , діяти в її інтересах по факту ДТП, яке мало місце 17.06.2017 автомобіль ЗІЛ 441510 НОМЕР_1 , напівпричіп ТЦ 10А НОМЕР_2 та ВАЗ 2108 НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_15 , 1993 року народження внаслідок від отриманих травм помер.

Водночас, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.06.2017 з вини відповідача, помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем здійснено виплату коштів на відшкодування збитків на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяв на виплату страхового відшкодування особи, повноваження якої на представництво прав та інтересів ОСОБА_6 щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 внаслідок ДТП, яка сталася 17.06.2017, належним чином не підтверджені.

Крім того, згідно з посвідченим приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу 07.09.2017 підтвердженням Федченко Любов Григорівна, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджують, що ними дійсно отримано від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 гроші в сумі 87 000 грн 00 коп, яка є взаємоузгодженою ними компенсацією за заподіяну ним шкоду та завдані збитки у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 17.06.2017 та спричинена зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , про що було складено відповідний акт та підписано схему пригоди. У підтвердженні також зазначено, що гроші передані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 готівкою 07.09.2017 до підписання даного підтвердження в м. Золотоноша Черкаської області. У зв`язку з наведеним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не мають до ОСОБА_1 та ТОВ «ЕВІ» претензій майнового (фінансового) характеру, а разом з тим - і будь-яких інших претензій, які б могли бути підставою для їх звернення до судових органів.

Таким чином, враховуючи, що первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно та беручи до уваги, що відповідач виконав свій обов`язок з відшкодування завданої потерпілим шкоди, суд приходить до висновку, що стягнення Моторним (транспортним) страховим бюро України з відповідача коштів на відшкодування регресивних вимог суперечить зазначеним вимогам чинного законодавства.

Наведений висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.06.2018 у справі № 357/9466/15-к.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача, тому у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, витрати позивача щодо сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.,ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя : Середа Л.В.

Повний текст рішення складено 09.09.2021.