ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5805/21 Справа № 2-9247/2010 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання протиправними дій та бездіяльності, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії бездіяльність виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) стосовно скасування обтяження.

Скарга мотивована тим, що 02 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська своєю ухвалою визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-9247/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 195 439, 07 грн. за кредитним договором № 2008-006 від 11 лютого 2008 року. Заявник 22 листопада 2019 року надіслав на адресу Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області заяву про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження № 11410431 від 21 липня 2011року, внесеного на підставі постанови про накладення арешту, 5 від 21 липня 2011року Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Не отримавши відповідь, 18 серпня 2020 року заявник звернувся до УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області із письмовою заявою про проведення службової перевірки. 10 жовтня 2020 року заявник отримав відповідь, з якої вбачається, що відсутні підстави для скасування арешту. Представник заявника у скарзі посилався на те, що державний виконавець не мав права вчиняти виконавчі дії, оскільки заявник, як боржник у виконавчому провадженні, не одержав постанову про відкриття провадження, не надав строку для самостійного виконання виконавчого листа. Крім того, стягувач добровільно відмовився від реального виконання виконавчого листа, свідченням чого є винесена 25 жовтня 2013 року постанова про повернення виконавчого документу стягувачу і боржник не є власником квартири, на яку накладений арешт.

З огляду не неправомірність дій виконавчої служби, представник заявника просив: визнати протиправною бездіяльність Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у ненаданні (ненаправленні) ОСОБА_1 постанови від 08 липня 2011 року про відкриття виконавчого провадження № 27542320 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9247/2010 від 14 лютого 2011 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська; визнати протиправною бездіяльність Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 строку для самостійного виконання рішення суду у рамках виконавчого провадження № 27542320 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9247/2010 від 14 лютого 2011 року, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська; визнати протиправною дію Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у накладенні на ОСОБА_1 обтяження № 11410431 від 21 липня 2011 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; визнати протиправною бездіяльність Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у незнятті обтяження № 11410431 від 21 липня 2011 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; визнати протиправною бездіяльність Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у ненаданні (ненаправленні) ОСОБА_1 письмової відповіді на його заяву від 22 листопада 2019 року про скасування обтяження (арешт нерухомого майна) № 11410431; зобов`язати Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження з ОСОБА_1 (арешт нерухомого майна) № 11410431 від 21 липня 2011 року, внесеного на підставі постанови про накладення арешту, 5 від 21 липня 2011 року Бабушкінським ВДВС ДМУЮ. Також представник заявника просив поновити строк на подачу скарги, оскільки жодної постанови або іншого документу з виконавчої служби у рамках виконавчого провадження боржник не отримував, а також не отримав відповіді на заяву від 22 листопада 2019 року. Зазначив, що бездіяльність відділу ДВС щодо ненадання відповіді на заяву та незняття арешту є триваючим правопорушенням, а тому судове оскарження можливе в будь-який час, шляхом подання скарги.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу скарги в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у ненаданні (ненаправленні) ОСОБА_1 постанови від 08 липня 2011 року про відкриття виконавчого провадження № 27542320 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9247/2010 від 14 лютого 2011 року., виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, визнання протиправною бездіяльності Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 строку для самостійного виконання рішення суду у рамках виконавчого провадження № 27542320 з примусового виконання виконавчого листа № 2-9247/2010 від 14 лютого 2011 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, визнання протиправною дію Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у накладенні на ОСОБА_1 обтяження № 11410431 від 21 липня 2011 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, визнані протиправною бездіяльності Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у незнятті обтяження № 11410431 від 21 липня 2011 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в цій частині скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Задоволено скаргу в частині визнання протиправною бездіяльності Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яка полягає у ненаданні (ненаправленні) ОСОБА_1 письмової відповіді на його заяву від 22 листопада 2019 року про скасування обтяження (арешт нерухомого майна) № 11410431.

Визнано протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яка полягає у ненаданні (ненаправленні) ОСОБА_1 письмової відповіді на його заяву від 22 листопада 2019 року про скасування обтяження (арешт нерухомого майна) № 11410431.

Зобов`язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надати ОСОБА_1 письмову відповідь на його заяву від 22 листопада 2019 року про скасування обтяження (арешт нерухомого майна) № 11410431.

Відмовлено в задоволенні частині вимог скарги про зобов`язання Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження з ОСОБА_1 (арешт нерухомого майна) № 11410431 від 21 липня 2011 року, внесеного на підставі постанови про накладення арешту від 21 липня 2011 року Бабушкінським ВДВС ДМУЮ.

В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування ухвали в частині залишення скарги без розгляду та в частині відмови у задоволені вимог про зобов`язання державну службу скасувати у державному обтяження.

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України скористався та подав відзив на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у ненаданні (ненаправленні) ОСОБА_1 постанови від 08 липня 2011 року про відкриття виконавчого провадження № 27542320, у ненаданні йому строку для самостійного виконання рішення суду у рамках вказаного виконавчого провадження та у не знятті обтяження, також про визнання протиправними дій, що полягають у накладенні на ОСОБА_1 обтяження № 11410431 від 21 липня 2011 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що скаржник звернувся до суду з пропуском строку встановленого ст.449 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, з огляду на наявні в матеріалах справи та досліджені судом докази.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що зі змісту ухвал суду від 20 листопада 2018 року у справі № 2-9247/210 (провадження № 4-с/201/105/2018, ухвала не оскаржувалась), від 22 грудня 2018 року у справі №2-9247/2010 (провадження №4-с/201/114/2018, ухвала не оскаржувалась) та від 17 березня 2020 року у справі № 2-9247/2010 (провадження №4-с/201/2/2020, ухвала залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду) вбачається, що про наявність виконавчого провадження, за яким ОСОБА_1 був боржником, та в рамках якого були винесені державним виконавцем постанови про відкриття провадження, накладення арешту та повернення виконавчого документу стягувачу заявник був обізнаний ще з листопада грудня 2018р. /а.с.112-116/.

Однак, зі скаргою на бездіяльність виконавчої служби, яка полягає у ненаданні (ненаправленні) ОСОБА_1 постанови від 08 липня 2011 року, у ненаданні ОСОБА_1 строку для самостійного виконання рішення суду у рамках виконавчого провадження № 27542320, у накладенні на ОСОБА_1 обтяження № 11410431 від 21 липня 2011 року, заявник звернувся лише в жовтні 2020р., більш ніж через 9 років з моменту винесення відповідних постанов та більш ніж через два роки з моменту, як він почав звертатися до суду зі скаргами на дії.

Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі №2-9247/2010 (провадження 22-ц/803/5841/20) встановлено, що заявником ОСОБА_1 30 березня 2018 року в межах розгляду справи № 2-9247/2010 (провадження №2-зз/201/34/2018) була подана заява про скасування ухвали судді Маймур Ф.Ф. від 05 лютого 2010 року про вжиття заходів забезпечення позову.

В додатку до цієї заяви заявником додана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, датована 02 березня 2018 року, яка містить відомості про реєстраційний номер обтяження 11410431 від 21 липня 2011 року про арешт нерухомого майна Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , власником якої вказаний ОСОБА_1 , а підставою обтяження була постанова Бабушкінського ВДВС ДМУЮ про накладення арешту, 5 від 21 липня 2011 року.

Встановлено, що 16 жовтня 2018 року та 04 квітня 2019 року представник заявника - ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та заявою про скасування заходів забезпечення позову, в додатку до яких також надав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка датована 15 жовтня 2018 року. І 06 грудня 2018 року та містить відомості про реєстраційний номер обтяження 11410431 від 21липня 2011 року.

Тобто, з березня 2018 року заявник, маючи інформацію з реєстрів, був обізнаний про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 11410431 від 21 липня 2011 року про арешт нерухомого майна - Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , запис про який внесений на підставі постанови Бабушкінського ВДВС ДМУЮ про накладення арешту, 5 від 21 липня 2011 року.

Отже, з вимогами скарги про визнання протиправною бездіяльності Бабушкінського ВДВС ДМУЮ, правонаступником якого є Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яка полягає у не знятті обтяження № 11410431 від 21 липня 2011 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, заявник вже звертався до суду та ухвалою від 17 березня 2020 року йому відмовлено у поновленні строку на подачу скарги в цій частині (а.с.115-116, ухвала залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду). Нових поважних причин пропуску строку на звернення з цими вимогами, скарга у порівнянні з попередньо поданою не містить.

Відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з ч.1 ст.127ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункт 34 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьев проти України» за заявами № 17160/06 та N 35548/06).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За таких обставин є очевидним порушення десятиденного строку, встановленого ст.. 449 ЦПК України, на звернення зі скаргою.

Будь-яких поважних причин, чому весь цей час заявник та його представник не зверталися до суду із скаргами на бездіяльність державного виконавця подана до суду скарга не містить, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що бездіяльність державного виконавця є триваючим правопорушенням і оцінюється судом критично.

Щодо вимог в частині зобов`язання Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження з ОСОБА_1 (арешт нерухомого майна) № 11410431 від 21 липня 2011року, внесеного на підставі постанови про накладення арешту від 21 липня 2011року Бабушкінським ВДВС ДМУЮ, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно ст.39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, визнано таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий лист Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, виданий 11 квітня 2011 рок у справі 2-9247/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2008-006 від 11 лютого 2008 року 195 439грн. 07коп. /а.с.117-119/.

Відповідно ст.40 Закону України Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Оскаржуваною ухвалою суду від 01 квітня 2021 року визнано протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яка полягає у ненаданні (не направленні) ОСОБА_1 письмової відповіді на його заяву від 22 листопада 2019 року про скасування обтяження (арешт нерухомого майна) № 11410431 та зобов`язано його надати ОСОБА_1 письмову відповідь на його заяву від 22 листопада 2019 року про скасування обтяження (арешт нерухомого майна) № 11410431.

Виходячи з наведених норм закону, якими передбачено порядок зняття арешту виконавчою службою та зобов`язання судом здійснити виконавчою службою певні дії, колегія суддів приходить до висновку, що вимога про зобов`язання скасувати обтяження на нерухоме майно є передчасною, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що вказані дії неможливо здійснити в позасудовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені скарги в частині зобов`язання Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження з ОСОБА_1 (арешт нерухомого майна) № 11410431 від 21 липня 2011року, внесеного на підставі постанови про накладення арешту від 21 липня 2011року Бабушкінським ВДВС ДМУЮ.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко