Справа № 131/332/21
Провадження № 22-ц/801/1899/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Олексієнка О. Ю. в залі суду в місті Іллінці Вінницької області, в цивільній справі № 131/332/21

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк терміном три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на даний час проживає у власному житловому будинку АДРЕСА_1 .

Раніше в АДРЕСА_1 у власному житловому будинку проживав її двоюрідний брат по батьківській лінії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ще за життя ОСОБА_3 як працівнику та члену КСП «Діброва» села Дібровинці Оратівського району відповідно до розпорядження Оратівської РДА Вінницької області №03 від 12 січня 2004 року з додатком № 98/11-01-21 від 10 лютого 2021 року та власнику сертифіката серії ВН № 0323461 було передано у власність земельну ділянку в розмірі 3,1706 га. та зареєстровано її в державному земельному кадастрі.

Позивач, як двоюрідна сестра ОСОБА_3 після його смерті не могла отримати свідоцтва про його смерть, оскільки у неї були відсутні будь-які документи, що підтверджують їх родинні стосунки з померлим, а тому вона не могла звернутись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки таке свідоцтво про смерть видається тільки родичам спадкодавця згідно Наказу Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року.

Такі документи щодо родинних відносин з померлим ОСОБА_3 вона отримала тільки в лютому 2021 року за допомоги жительки села Сорока ОСОБА_4 , в зв`язку з чим позивач тільки з лютого 2021 року отримала можливість реалізувати своє право на спадщину.

Так, 21 лютого 2021 року Оратівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), позивачеві було видано свідоцтво про смерть двоюрідного брата ОСОБА_3 .

Отримавши після цього певні архівні документи щодо родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 вона попередньо також звернулась в Іллінецький районний суд Вінницької області з відповідною заявою про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та факту належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу.

Оскільки такі архівні документи щодо родинних відносин з померлим ОСОБА_3 позивач отримала тільки в лютому 2021 року, а тому тільки з лютого 2021 року отримала реальну можливість реалізувати своє право на спадщину шляхом звернення з заявою до нотаріуса та право звернення до суду для захисту свого права.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину ніхто не приймав та спадкова справа не відкривалась, а тому звернувшись в Іллінецьку державну нотаріальну контору Вінницької області з метою подати заяву про відкриття спадщини та оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 отримала від нотаріуса письмову відмову за № 106/01-16 від 03 березня 2012 року, оскільки, як мотивував нотаріус в своїй відмові позивач пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, в зв`язку з чим нотаріусом було рекомендовано звернутись в суд з відповідною позовною заявою про встановлення додаткового строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Відповідачем у справі є рідна сестра позивача ОСОБА_2 , оскільки вона також являється двоюрідною сестрою померлому ОСОБА_3 та має право на спадкування після його смерті.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем неправильно визначено відповідача у справі, оскільки відповідно до листа завідувача Іллінецької державної нотаріальної контори Манус В. В. №225/01-16 від 13.04.2021, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , не заводилась. При цьому місцевий суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про поважність причини пропуску нею строку для прийняття спадщини, тому відмовив в задоволенні позову за його недоведеністю та безпідставністю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним і необґрунтованим через неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, відсутність повного та всебічного розгляду справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та ухвали нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи в позовних вимогах суд не врахував положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі до вирішення іншої справи № 131/331/21, провадження №2-о/131/31/2021 в порядку цивільного судочинства до набрання законної сили судового рішення. Так, отримавши певні архівні документи щодо родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 позивач звернулась в Іллінецький районний суд Вінницької області з відповідною заявою про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та факту належності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу, яка судом 09.06.2021 розглянута та встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 є двоюрідним братом по батьківській лінії ОСОБА_1 . Також встановлено факт належності ОСОБА_3 померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 додатку до розпорядження голови Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 12 січня 2004 р. № 03 «Про затвердження технічної документації по розподілу земель колективної власності на земельні частки (паї) та складання державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів села Дібровинці на території Кошланівської сільської ради», на підставі якого по КСП «Діброва» с. Дібровинці Оратівського району Вінницької області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0323461 за № 92, зареєстрований 10 липня 1997, розмір земельної ділянки в умовних кадастрових гектарах становить 3,1706 га.

Також зазначає, що позивач, як двоюрідна сестра, після смерті ОСОБА_3 не могла отримати свідоцтва про його смерть, оскільки тривалий час лікувалась з приводу компресійного перелому тіла хребця у 2003 році, клиновидної деформації тіла 2 ХІІ хребця з 2003 по 2006 роки, сильного болю у спині, голові, шиї, втрати рухових функцій кінцівок, втрати рівноваги, ускладненого дихання. При цьому реабілітація виявилась складною і розтягнулась на роки та були відсутні будь-які документи, що підтверджують їх родинні стосунки з спадкодавцем, а тому вона не змогла звернутись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті брата. Вважає, що причина пропуску строку на прийняття спадщини є поважною, тому просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач у справі ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не подала.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 лютого 2021 року (а.с.3).

До спадкового майна покійного належить земельна ділянка, розміром 3,1706 га, яка надана йому як працівнику та члену КСП «Діброва» села Дібровинці Оратівського району відповідно до розпорядження Оратівської РДА Вінницької області №03 від 12 січня 2004 року з додатком № 98/11-01-21 від 10.02.2021 року та власнику сертифіката серії ВН № 0323461 (а.с.12-13).

Позивач ОСОБА_1 вказує, що пропустила вказаний строк з поважної причини, оскільки у неї були відсутні будь-які документи, що підтверджують їх родинні стосунки з померлим, а тому вона не могла звернутись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки таке свідоцтво про смерть видається тільки родичам спадкодавця згідно з Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000.

Також зазначає, що вона дізналась, що після смерті ОСОБА_3 спадщину ніхто не приймав, спадкова справа не відкривалась, тому з метою оформлення спадкових прав звернулась до Іллінецької державної нотаріальної контори Вінницької області та отримала від нотаріуса письмову відмову за № 106/01-16 від 03.03.2021, оскільки пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.4).

Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 64339498, виданої 13.04.2021 завідувачем Іллінецької державної нотаріальної контори Манус В. В. на запит суду першої інстанції від 12.04.2021, інформація щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутня (а.с.22,23).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень наданих в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню до правовідносин, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру № 64339498, виданою 13.04.2021 завідувачем Іллінецької державної нотаріальної контори Манус В. В.

Суд взяв до уваги роз`яснення Пленуму ВCУ № 7 від 30.05.2008 «Про визначення додаткового строку для прийняття спадщини» й прийшов до висновку, що у даній справі позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Водночас суд при відмові у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 вказав про їх недоведеність та необґрунтованість, тобто відмовив у задоволенні вимог по суті.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , проте помилився щодо мотивів такої відмови, оскаржуване рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 липня 2021 року підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Оскільки пред`явлення позову за неналежного складу відповідачів є самостійною і достатньою підставою для відмови у його задоволені, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 липня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2021 року

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник