Справа № 638/7282/21
Провадження № 2-з/638/420/21
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особи Державний реєстратор Печенізької районного державної адміністрації Харківської області Зотків Сергій Володимирович, про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и в :

Харківська міська рада звернулася до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особи Державний реєстратор Печенізької районного державної адміністрації Харківської області Зотків Сергій Володимирович, про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та визнання правочинів недійсними.

Ухвалою суду від 16 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

07 вересня 2021 року у провадження судді Шишкіна О.В. розподілено заяву Харківської міської ради про забезпечення позову у даній справі, яка мотивована тим, що оминаючи встановлену законодавством процедуру прийняття об`єкту до експлуатації, ОСОБА_3 фактично виключив Харківську міську раду з процесу будівництва об`єкта, позбавивши її тим самим законодавчо закріплених делегованих повноважень.

Крім того, на теперішній час міська рада в особі Інспекції не може пред`явити до забудовника законних вимог щодо знесення об`єкту самочинного будівництва, оскільки забудовник зареєстрував речове право на об`єкт будівництва, тим самим отримав державне визнання його таким, що побудований у відповідності до встановленого державою порядку.

Це свідчить про порушення законних інтересів Харківської міської ради як органу, який виконує функції прийняття до експлуатації об`єктів будівництва на території міста Харкова та здійснює державний архітектурно-будівельний контроль.

В рамках розгляду Департаменту територіального контролю Харківської міської ради звернення ОСОБА_4 стосовно домоволодіння по АДРЕСА_1 проаналізовано відомості наявні в інформаційних масивах Харківської міської ради, державних реєстрах та встановлено наступне. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 17.10.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лучніковою Ю.В., рішенням від 17.10.2017 № 37600759 було зареєстровано право приватної спільної часткової власності на житловий будинок, з надвірними будівлями, загальною площею 103,9 кв.м, житловою площею 59,6 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку від 17.10.2017 № 4649.

З договору купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку № 4649 від 17.10.2017 вбачається, що предметом купівлі продажу, окрім земельної ділянки, є житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташований житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами загальною площею 103,9 кв.м, житловою площею 59,6 кв.м та надвірні будівлі: сараї літ. «Б», «Г», «О», льох літ. «Е», альтанка літ. «Ж», огорожа № 2, 4, 5, 7.

В подальшому, рішенням державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. від 06.06.2019 № 47225841 зареєстровано зміни до розділу об`єкта нерухомого майно номер 01, а саме змінено:

Опис об`єкта нерухомого майна:

«житловий будинок, з надвірними будівлями, об`єкт житлової нерухомості: Так змінено на житловий будинок літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості: Так»

Площа: «Загальна площа (кв.м): 103,9, житлова площа (кв.м): 59,6 змінено на Загальна площа (кв.м): 250, житлова площа (кв.м): 85.».

Також, вищезазначеним рішенням державного реєстратора Зоткіна С.В. до підстав державної реєстрації права власності додано технічний паспорт та номер: б/н, виданий 31.05.2019, видавник: ТОВ «БУДГРУПП», довідку та номер: б/н, виданий 31.05.2019, видавник: ТОВ «БУДГРУПП».

Інших документів серед підстав державної реєстрації змін не зазначено.

Відповідно до вищевказаного технічного паспорту за адресою АДРЕСА_1 побудовано двоповерховий житловий будинок літ. «А-2» з площею 250 кв.м, житловою 85 кв.м.

Згідно з довідкою від 31.05.2019, житловий будинок літ. «А-2» по АДРЕСА_1 побудований/реконструйований в 1927/1991 роках.

Однак, відомості визначені в довідці від 31.05.2019 спростовуються відомостями щодо предмету договору купівлі-продажу від 17.10.2017 № 4649 та підтверджують, що на момент укладення договору житловий будинок літ. «А-1» реконструкції не піддавався, а така проведена після набуття в 2017 році житлового будинку у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України («www.dabi.gov.ua»), який містить відповідну інформацію з травня 2011 року відсутня будь-яка інформація щодо спірного Будь-яка інформація щодо прийняття його до експлуатації у міській р відсутня.

Заявник зазначає, що ці обставини свідчать про те, що об`єкт будівництва на момент реєстрації у Реєстрі до експлуатації не приймався в силу чого є самочинно реконструйованим.

В подальшому, рішенням ПН ХМНО Гуменної Г.Л. від 26.11.2020 № 5р358637 на підставі договору дарування від 26.11.2020 № 6339 зареєстровано право на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 250 кв.м, житловою 85 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Згідно з договором дарування від 26.11.2020 № 6339, ОСОБА_1 передала безоплатно у власність ОСОБА_2 1Л частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 .

Також, рішенням ПН ХМНО Гуменної Г.Л. від 30.11.2020 № 55416349 на підставі договору дарування від 30.11.2020 № 6402 зареєстровано право на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 250 кв.м, житловою 85 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Згідно з договором дарування від 30.11.2020 № 6402, ОСОБА_2 передав безоплатно у власність ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 .

З вищевикладеного вбачається, що станом на 2017 рік, відповідно до договору купівлі-продажу № 4649 від 17.10.2017, за даною адресою був побудований житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами загальною площею 103,9 кв.м, житловою площею 59,6 кв.м.

У період з 2017 по 2019 житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 було реконструйована в житловий будинок літ. «А-2».

Позивач вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протиправно відчужили один одному по 1/2 частині спірного об`єкта нерухомості відповідно до договорів дарування з метою уникнути юридичної відповідальності та застосування в майбутньому аргументів добросовісного набувача новим власником за оспорюваними цивільними договорами.

Вивчивши порядок та підстави проведення вищеперерахованих реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , а також дослідивши зміст документів електронної реєстраційної справи (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) заявник зазначає, що рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області від 06.06.2019 № 47225841 прийняте з порушення вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме внесено зміни до об`єкта нерухомого майна, що призвело до виникнення права власності на самочинно реконструйований об`єкт нерухомого майна літ. «А-2», побудований ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у порушення вимог містобудівного законодавства, що є підставою для захисту інтересів Харківської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) щодо реєстрації права власності без попереднього прийняття об`єкту нерухомості до експлуатації.

Харківська міська рада просила суд заборонити відчуження об`єкта нерухомого майна житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 01). До набрання чинності рішенням у справі заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 01) до закінчення розгляду даної справи по суті і набранням остаточним судовим рішенням у даній справі законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є 1) рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. від 06.06.2019 № 47225841 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01); 2) договір дарування від 26.11.2020 № 6339, укладений ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щодо дарування 1/2 частини житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; 3) державна реєстрація права власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; 4) державна реєстрація права власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 01, запис про право власності № 39442691).

З доданих до заяви про забезпечення позову доказів вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 17.10.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лучніковою Ю.В., рішенням від 17.10.2017 № 37600759 було зареєстровано право приватної спільної часткової власності на житловий будинок, з надвірними будівлями, загальною площею 103,9 кв.м, житловою площею 59,6 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку від 17.10.2017 № 4649.

Рішенням ПН ХМНО ОСОБА_5 від 26.11.2020 № 5р358637 на підставі договору дарування від 26.11.2020 № 6339 зареєстровано право на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 250 кв.м, житловою 85 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Згідно з договором дарування від 26.11.2020 № 6339, ОСОБА_1 передала безоплатно у власність ОСОБА_2 1Л частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 .

Також, рішенням ПН ХМНО Гуменної Г.Л. від 30.11.2020 № 55416349 на підставі договору дарування від 30.11.2020 № 6402 зареєстровано право на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 250 кв.м, житловою 85 кв.м по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Згідно з договором дарування від 30.11.2020 № 6402, ОСОБА_2 передав безоплатно у власність ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протиправно відчужили один одному по 1/2 частині спірного об`єкта нерухомості відповідно до договорів дарування з метою уникнути юридичної відповідальності та застосування в майбутньому аргументів добросовісного набувача новим власником за оспорюваними цивільними договорами.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Верховний Суд зауважив, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову заявник посилається те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протиправно відчужили один одному по 1/2 частині спірного об`єкта нерухомості відповідно до договорів дарування з метою уникнути юридичної відповідальності та застосування в майбутньому аргументів добросовісного набувача новим власником за оспорюваними цивільними договорами. Водночас відчуження оспорюваного майна відповідачами призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, між позивачем та відповідачем є наявність спору щодо рішення державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. від 06.06.2019 № 47225841, договору дарування від 26.11.2020 № 6339, укладеного ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щодо дарування 1/2 частини житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та державної реєстрації права власності.

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження об`єкта нерухомого майна та у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нерухомого майна.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11, 12 81 ЦПК України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження цієї частки) права відповідача або інших осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Суд вважає обґрунтованим посилання заявника у заяві про забезпечення позову на те, що у випадку відчуження житлового будинку, це ускладнить захист позивачем своїх прав у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи предмет спору та обраний вид забезпечення позову, а саме заборони відчуження об`єкта нерухомого майна та вчинення у будь-який спосіб будь-яких дій (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нерухомого майна, суд вважає, що вони є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що відповідно до вимог статей 149, 150 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 201/16142/17.

Суд вважає необхідним зазначити, що заборона відчуження об`єкта нерухомого майна та вчинення у будь-який спосіб будь-яких дій (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нерухомого майна обмежує лише право власника на розпорядження майном, і діє до розгляду по суті цивільної справи № 638/7282/21.

Заборона відчуження об`єкта нерухомого майна та вчинення у будь-який спосіб будь-яких дій (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нерухомого майна жодним чином не порушить прав відповідачів як власників майна. Вжиття судом таких заходів забезпечення позову запроваджує законні обмеження, наявність яких дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи наведене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів по справі, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборона відчуження об`єкта нерухомого майна та вчинення у будь-який спосіб будь-яких дій (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо нерухомого майна, а саме житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 01), може істотно ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Застосовувати заходи зустрічного забезпечення суд не вважає за необхідне у зв`язку із відсутністю відомостей про те, що забезпечення позову спричинить збитки для відповідачів.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Харківської міської ради про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити відчуження об`єкта нерухомого майна житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 01).

Заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії спрямовані відчуження (дарування, продажу застави та ін) щодо житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 01), до розгляду по суті цивільної справи за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особи Державний реєстратор Печенізької районного державної адміністрації Харківської області Зотків Сергій Володимирович, про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та визнання правочинів недійсними.

Копію ухвали направити для негайного виконання до Регіонального центру послуг Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61000, м. Харків, пр-т. Тракторобудівників, 144; 61000, м. Харків, м-н. Павлівський, 4), Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6-й під`їзд, 10 поверх).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін