Справа № 502/1083/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Новицької А.І.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

про

встановлення факту проживання однією сім`єю,

визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та

поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна.

В обґрунтування поданої первісної позовної заяви та уточненої позовної заяви від 02.02.2021 року позивач вказала, що у 2007 році вона познайомилась з ОСОБА_3 та між ними склались близькі стосунки. У вересні 2007 року вони почали проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 . Понад два роки сторони проживали спільно, як одна сім`я, вели спільне господарство, поділили між собою обов`язки, піклувались один про одного. В цей період позивач завагітніла та вже перебуваючи на восьмому місяці вагітності, а саме 04.12.2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб. У 2020 році, відносини між сторонами зіпсувались, спільне проживання стало неможливим та позивачем 02.07.2020 року до Кілійського районного суду Одеської області було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Однак, сторони не досягли згоди щодо набутого майна, а тому позивач змушена звертатись до суду за захистом своїх прав. За період проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, 02.02.2009 року, за спільні кошти, як зазначає позивач, сторонами була придбана квартира АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на відповідача, приблизна ринкова вартість якої становить 100000 грн, куди вони переїхали після її придбання. Встановлення факту проживання однією сім`єю, необхідно позивачу для визнання права спільної сумісної власності на вищезазначене майно.

Як вказує позивач, на праві спільної сумісної власності подружжя сторонам належить наступне майно зареєстроване на відповідача:

- 1/2 частина будівлі, бару-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (приблизною вартістю 100000 грн);

- садовий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_4 (приблизною вартістю 50000 грн);

- транспортний засіб марки «MERSEDES - BENZ SPINTER 312D», 1999 року випуску ДНЗ: НОМЕР_1 (приблизною вартістю 180000 грн);

- самохідно-моторне, прогулянкове судно «Казанка-2М», рік побудови - 1975, реєстраційний номер «ВИЛ-0298-К» (приблизною вартістю 100000 грн);

- риболовне судно «Крим», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «ЯОД-2521»(приблизною вартістю 100000 грн);

- риболовне судно «Прогрес-4», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «ЯОД-2504» (приблизною вартістю 100000 грн);

- мисливський нарізний карабін «Browning», калібр 7/62 мм (приблизною вартістю 100000 грн);

- мисливська гладкоствольна рушниця «ІЖ-27М», калібр 12 (приблизною вартістю 12000 грн);

- телиця, порода «Гольштинська», 10.02.2016 р.н. (приблизна вартість 16000 грн);

- телиця, порода «Червона степова», 19.05.2015 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 01.04.2015 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 14.06.2016 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 09.11.2016 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 13.07.2015 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 13.11.2016 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 18.06.2014 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 10.03.2015 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 07.01.2014 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 10.10.2016 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 12.02.2014 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 18.01.2015 р.н. ;

- телиця, порода « Червона степова », 05.07.2017 р.н. , (приблизна вартість, 18000 грн за голову);

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 18.03.2015 р.н. ;

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 17.11.2015 р.н. ;

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 06.07.2015 р.н. ;

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 21.06.2016 р.н. ;

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 15.02.2014 р.н. ;

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 19.01.2014 р.н. ;

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 12.02.2014 р.н. ;

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 12.03.2017 р.н. ;

- телиця, порода « Українська чорно-ряба молочна », 14.01.2014 р.н. ;

- телиця, порода «Українська чорно-ряба молочна», 18.03.2016 р.н. ;

- телиця, порода «Українська чорно-ряба молочна», 13.03.2014 р.н. , (приблизна вартість, 18000 грн за голову);

- телиця, порода «Зебу», 19.05.2015 р.н. (приблизна вартість 25000 грн);

Окрім вищезазначеного, на праві спільної власності подружжя сторонам належать меблі та техніка, які знаходяться у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , де позивач провадила господарську діяльність як фізична особа-підприємець до 20.06.2020 р., а саме:

- м`який диван у кількості 7 одиниць, приблизною вартістю 5 000 (п`ять тисяч гривень) за 1 одиницю (7 одиниць х 5 000 грн (вартість) ) = 35 000 (тридцять п`ять тисяч гривень);

- м`які стільці у кількості 11 одиниць приблизною вартістю 2 500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень) за 1 одиницю, (11 одиниць х 2 500 грн (вартість)) = 27 500 грн (двадцять сім тисяч п`ятсот грн);

- столи одиночні у кількості 6 одиниць, приблизною вартістю 3000 грн (три тисячі грн. за 1 одиницю, (6 одиниць х 3000 грн.)= 18 000 грн (вісімнадцять тисяч грн);

- столи стандартні ( розмір 140х70) у кількості 7 одиниць приблизною вартістю 6000 грн (шість тисячі грн) за 1 одиницю. (7 одиниць х 6000 грн)= 42 000 грн. (сорок дві тисячі грн);

- холодильник «Атлант» 1 одиниця - вартість становить 23 000 грн (двадцять три тисячі грн);

- газова плита, настільна 1 одиниця - вартість становить 10 000 (десять тисяч гривень);

- конвекційна піч 1 одиниця - вартість становить 12 000 (дванадцять тисяч гривень);

- піч для піци 1 одиниця - вартість становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень);

- фритюрниця 1 одиниця - вартість становить 6 000 грн (шість тисяч грн);

- поверхня для смаження (гриль) 1 одиниця - вартість становить 12 000 грн (дванадцять тисяч гривень);

- морозильні камери 2 одиниці загальною вартість 20 000 грн (двадцять тисяч гривень);

- телевізор 1 одиниця - вартість становить 20 000 грн (двадцять тисяч гривень).

Таким чином, вартість набутого у шлюбі майна за середніми розрахунками складає 1554997 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) гривень. В свою чергу, вартість 2/3 частин майна складає 1036664,67 (один мільйон тридцять шість тисяч шістсот шістдесят чотири сотні шістдесят сім) грн, а вартість 1/3 частини, відповідно, 518332,33 гривень.

Спільна донька сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , залишилась проживати з позивачем, відповідач після розірвання шлюбу від участі у вихованні та утриманні дитини самоусунувся, аліменти не сплачує, а тому позивач вважає за доцільне збільшити частку майна дружини до 2/3 частин.

На підставі вищезазначеного, позивач просила суд:

1) встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по 03.12.2009 року;

2) визнати об`єкт нерухомого майна - квартиру, загальною площею: 54,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

3) в порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виділити у власність ОСОБА_1 :

- 2/3 частини об`єкту нерухомого майна - квартири, загальною площею: 54,0 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_5 ;

- 2/3 частини садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ;

- 1/3 частину будівлі, бару-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 2/3 частини голів великої рогатої худоби, а саме: 7 (сім голів ) телиць породи «Червона степова», 8 (вісім голів ) телиць породи «Українська чорно-ряба молочна»;

- 2/3 частини рухомого майна, а саме: транспортний засіб «MERCEDES BENZ SPRINTER 312D», 1999 року випуску ДНЗ: НОМЕР_1 ,- самохідномоторне, прогулянкове судно «Казанка-2М», рік побудови - 1975, реєстраційний номер « ВИЛ-0298-К », двигун «YAMAHA» №б/н, потужність 40 к.с.; -мисливський нарізний карабін «Browning», калібр 7/62 мм. 4 к.с.;

4) в порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виділити у власність ОСОБА_3 :

- 1/3 частину об`єкту нерухомого майна - квартири, загальною площею: 54,0 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_5 ;

- 1/3 частини садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ;

- 1/6 частину будівлі, бару-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 1/3 частини голів великої рогатої худоби, а саме: 6 (шість голів ) телиць породи «Червона степова», 1 (одна голова) телиці породи «Гольштинська), 1 (одна голова) телиці породи «Зебу», 3 (три голови ) телиць породи «Українська чорно-ряба молочна»;

- 1/3 частин рухомого майна, а саме: риболовне судно «Крим», рік побудови 1986, присвоєний реєстраційний номер «ЯОД-2521», риболовне судно «Прогрес-4», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «НОМЕР_37»;

- мисливську гладкоствольну рушницю «ІЖ-27М», калібр 12;

- речі для професійного заняття, а саме: м`який диван у кількості 7 одиниць приблизною вартістю 5 000 (п`ять тисяч гривень) за 1 одиницю (7 одиниць х 5 000 грн (вартість)) = 35 000 (тридцять п`ять тисяч гривень);

- м`які стільці у кількості 11 одиниць приблизною вартістю 2 500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень) за 1 одиницю, (11 одиниць х 2 500 грн (вартість)) = 27 500 грн (двадцять сім тисяч п`ятсот грн.);

- столи одиночні у кількості 6 одиниць приблизною вартістю 3000 грн (три тисячі грн) за 1 одиницю, (6 одиниць х 3000 грн.) = 18 000 грн (вісімнадцять тисяч грн);

- столи стандартні ( розмір 140х70) у кількості 7 одиниць приблизною вартістю 6000 грн (шість тисячі грн) за 1 одиницю, (7 одиниць х 6000 грн)= 42 000 грн.(сорок дві тисячі грн);

- холодильник «Атлант» 1 одиниця - вартість становить 23 000 грн (двадцять три тисячі грн);

- газова плита настільна 1 одиниця - вартість становить 10 000 (десять тисяч гривень);

- конвекційна піч 1 одиниця - вартість становить 12 000 (дванадцять тисяч гривень);

- піч для піци 1 одиниця - вартість становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень);

- фритюрниця 1 одиниця - вартість становить 6 000 грн (шість тисяч грн.;

- поверхня для смаження (гриль) 1 одиниця - вартість становить 12 000 грн (дванадцять тисяч гривень);

- морозильні камери 2 одиниці загальною вартість 20 000 грн (двадцять тисяч гривень);

- телевізор 1 одиниця - вартість становить 20000 (двадцять тисяч гривень);

5) Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , грошову компенсацію в рахунок загальної вартості 2/3 частки спільного майна у розмірі 219 999, 67 гривень.

30.07.2020 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву та 26.02.2021 року надійшов відзив на уточнену позовну заяву, згідно якого представник відповідача вказує, що твердження позивача про те, що нібито починаючи з вересня 2007 року по 03.12.2009 року, тобто до офіційної реєстрації шлюбу, сторони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство є безпідставними та не відповідають дійсності. Також зазначено, що відповідач категорично заперечує факт проживання однією сім`єю до укладення шлюбу. Твердження позивача про те, що, нібито, починаючи з вересня 2007 року по 03.12.2009 року, тобто до офіційної реєстрації шлюбу вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство є безпідставними та не відповідають дійсності. Так, саме в цей період відповідачем було придбано квартиру за договором купівлі-продажу за адресою: АДРЕСА_5 , а позивач жодного відношення до цієї квартири немає, оскільки при купівлі квартири він сплатив повну вартість квартири. Тобто вказане майно набуте ним до укладення шлюбу за власні кошти, які належали йому особисто йому.

Також вказує, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтва про народження дітей в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спіл проживання та ведення господарства.

До 06.11.2008 року відповідач перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 . Позивач у своїй позовній заяві, не надала жодних належних доказів, що вона спільно з відповідачем проживала однією сім`єю з вересня 2007 року. Окрім того, нею не надано доказів її участі у придбанні спірної квартири.

Стосовно вимоги позивача про збільшення частки її майна до 2/3 частин, відповідач вказує, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2020 року по справі №502/1085/20 про стягнення аліментів на утримання дитини, вирішено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , щомісячно, аліменти у розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку починаючи з дати звернення позивача з позовом 02.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В своїй практиці Верховний Суд наголошує, що проживання дітей з позивачем, з огляду на положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Позивач посилається на те, що від участі у вихованні та утримання дитини він самоусунувся, та не сплачує аліменти. Однак, згідно Довідки Кілійського районного відділу державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) від 10.02.2021 року № 41-2972 встановлено, що аліменти сплачуються щомісячно, боргу по аліментам на 01.02.2021 року у відповідача немає.

Стосовно вимоги про визнання нежитлового приміщення бару-магазину нерухомим майном, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя, відповідач вказав наступне. Нежитлове приміщення бар-магазин, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно було придбано під час шлюбу, і вони з позивачем мали по рівній 1/2 частині. Однак, позивач скориставшись своїм законним правом, та добре усвідомлюючи юридичні наслідки своїх дій, передала відповідачу належну їй 1/2 частину нежитлового приміщення, шляхом укладення договору дарування, в результаті чого він законним шляхом повністю володіє вищезгаданим житловим приміщенням. Твердження позивача про те, що нібито у них з позивачем була усна домовленість, згідно якої він обіцяв подарувати квартиру їхній дитині, як вказано в позовній заяві, ОСОБА_5 (хоча в нього немає такої дитини, а є ОСОБА_5 ) є підставними та такими, що вводять суд в оману.

Позивачем не надано жодного письмового доказу суду, що меблі та техніка, які знаходяться в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , а саме документів таких як: фіскальні чеки, накладні, платіжні доручення ті інші документи, якими можна було б підтвердити, що позивачем були здійснені покупки вказаного в позові майна за час шлюбу. Вказане майно орендується з метою провадження господарської діяльності та не є власністю.

Стосовно вимоги про виділення у власність 2/3 частин садового будинку, 2/3 частини транспортного засобу та мисливської зброї, відповідач вказує, що садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 дійсно набутий відповідачем під час шлюбу, а також транспортний засіб марки «Mercedes Benz Sprinter 312D», 1999 року випуску, об`єм двигуна 2874 куб. см., та відповідна мисливська зброя придбані під час шлюбу. Позивач у первісному позові вказала, що приблизна вартість транспортного засобу - 59500 гривень, а в іншій заяві вказує вже іншу вартість, а саме - 180 000 гривень. З огляду на те, що позивач необґрунтовано вказує та кожного разу збільшує приблизну вартість майна, відповідач вважає за необхідне, щоб позивач провела незалежну оцінку майна, яке підлягає поділу.

Також, як вбачається з позову, позивач звертається з вимогою майнового характеру, в первісному позові ціна позову - 600000 гривень, а в уточненому позові - 816 665 гривень, та відповідно надає квитанції про сплату судового збору, при цьому, позивачем не надано жодних доказів, щодо вартості спірного майна.

Окрім того, в позовній заяві, в частині встановлення факту проживання однією сім`єю до укладення шлюбу, позивач вказує період з вересня 2007 року, а в частині визнання усіх рухомих та нерухомих речей, які були, як зазначає позивач, ними придбані під час спільного проживання та після реєстрації шлюбу, уточнюючи період, вже вказує з вересня 2008 року по лютий 2020 року, що доводить те, що позивач путається як в датах, так і в фактах наведених в своїй позовній заяві.

Щодо вимоги про виділення у власність голів рогатої худоби, відповідач вказав, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Велика рогата худоба та риболовні судна були придбані відповідачем під час шлюбу, проте за особисті кошти, а отже не є спільною сумісною власністю подружжя. Також зазначає, що позивач у своїй заяві не вказує яку саме худобу хоче виділити у приватну власність (не вказує рік) і не навела ніяких доказів існування телиць, на які вказує. Приблизна вартість телиць та суден, яка вказується позивачем не відповідає дійсності, так як позивач не бере до уваги фізичний стан телиць та технічний стан суден.

Окрім того, відповідач заперечує щодо визнання зброї майном, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки зброя не може вважатися об`єктом індивідуального користування когось із подружжя, а тому не є особистою приватною власністю.

Щодо збільшення частки майна одного з подружжя, представник відповідача зазначив, що він належним чином виконує батьківські обов`язки, оскільки аліменти сплачуються щомісячно та боргу станом на 01.02.2021 року немає, тобто відсутні правові підстави відступлення від рівності часток при вирішенні даного предмету спору.

На підставі вищезазначеного, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права сумісної власності та поділу квартири, бару - магазину, великої рогатої худоби та риболовних суден відмовити у повному обсязі; залишити у його власності садовий будинок, транспортний засіб та мисливську зброю з умовою компенсації частини реальної вартості зазначеного майна.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд задовольнити позов частково, з підставі викладених у відповідних відзивах.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги частково.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 06.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 155 від 06.11.2008 року /а.с. 55/.

Шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_24 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_25 був зареєстрований 04.12.2009 року виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим 04.12.2009 року, актовий запис № 51 від 04.12.2009 року /а.с. 12/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 11.01.2010 року виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_5 народилась 01.01.2010 року в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , актовий запис № 02 від 11.01.2010 року /а.с. 11/.

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру 5144 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України в Одеській області встановлено, що на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , зареєстровано 29.02.2012 року транспортний засіб марки «Mercedes - Benz Sprinter 312D», 1999 року випуску, об`єм двигуна 2874 см.куб., на підставі довідки - рахунку серії КІМ № 361753 від 08.08.2011 року /а.с. 10/.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 213405887 від 22.06.2020 року встановлено, що ОСОБА_3 належить наступне майно:

-будівля, бар - магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-земельна ділянка площею 0,0425 га, кадастровий номер: :02:005:0230;

-квартира АДРЕСА_2 ;

-садовий будинок по АДРЕСА_4 ;

-гараж, гаражний бокс в гаражному кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів ГБК «Схід», за адресою: АДРЕСА_6 ;

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 29.11.2012 року по справі № 1513/3362/12, визнано дійсним договір купівлі - продажу судового будинку, укладений 16.08.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , укладений 16.08.2011 року; визнано за ОСОБА_3 право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_4 на земельній ділянці площею 2000, 00 кв.м. /а с. 18-20/.

Згідно повідомлення Морської адміністрації Державної служби Морського та річкового транспорту України за вих. № 5386/03/05-20 від 11.09.2020 року встановлено, що:

- в Судновій книзі України від 12.06.2007 року зареєстровано самохідно-моторне, прогулянкове судно «Крим», рік побудови - 1979, присвоєний реєстраційний номер «ВИЛ-0105-К», двигун «Yamaha» № б/н, потужність 30 к.с., власник - ОСОБА_3 ;

- в Судновій книзі України від 23.03.2009 року зареєстровано самохідно-моторне прогулянкове судно «Казанка - 2М», рік побудови - 1975, присвоєний реєстраційний номер «ВИЛ-0298-К», двигун «YAMAHA» № б/н, потужність 40 к.с., власник - ОСОБА_3 ;

- в Судновій книзі України від 20.04.2017 року зареєстровано риболовне судно «Крим», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «ЯОД-2521», власник - ОСОБА_3 ;

- в Судновій книзі України від 28.03.2017 року, зареєстровано риболовне судно «Прогрес - 4», рік побудови - 1986, присвоєний реєстраційний номер «ЯОД -2521», власник - ОСОБА_3 ;

- в Судновій книзі України від 24.11.1999 року, зареєстровано самохідно-моторне, прогулянкове судно «Крим», рік побудови - 1977, присвоєний реєстраційний номер «УОВ -0030-К», двигун «Вихор» № б/н, потужність 30 к.с., власник - ОСОБА_3 /а. с. 97/.

Відповідно до повідомлення Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області за вих. № 44/2-20 від 09.11.2020 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , дійсно є власником мисливської гладко ствольної зброї ІЖ27М, 12 кал., № НОМЕР_6 , який є власником вказаної зброї з 2008 року, дозвіл № НОМЕР_7 , виданий Кілійським ВП строком до 28.10.2023 року /а.с. 99/.

Відповідно до довідки за вих. № 41-29-42 від 10.02.2021 року, виданої начальником Кілійського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) встановлено, що на примусовому виконанні у Кілійському районному відділі державної виконавчої служби ПМУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавчий лист № 502/1085/20 від 22.12.2020 року, що видав Кілійським районний суд Одеської області про стягнення на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , у розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2020 року до повноліття дитини, а саме до 01.01.2028 року . Аліменти сплачуються щомісячно, боргу по аліментам на 01.02.2021 року немає /а. с. 150/.

Згідно Витягу з реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин від 05.01.2021 року, встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано 26 тварин великої рогатої худоби, а саме:

-Телиця, кличка «Снєжка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Буренка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Лайма», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Майка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Бичок, кличка «Паша», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Козочка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Ластівка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Хрещена», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Юля», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Чернуха», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Рітка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Луна», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корова, кличка «Ленка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корова, кличка «Поля», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Марта», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корова, кличка «Різдвянка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корова, кличка «Январка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Октябріна», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корова, кличка «Февралька», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Берізка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корова, кличка «Лінда», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телиця, кличка «Надія», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корова, кличка «Мальва», ідентифікаційний номер тварини UA ;

- Телиця , кличка «Діва», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корова, кличка «Гордая», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Бичок, кличка «Юлій», ідентифікаційний номер тварини UA /а.с. 135/.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її племінницею, а відповідач колишній чоловік її племінниці. Також вказала, що ОСОБА_1 познайомилась з відповідачем перед поїздкою в Румунію, невдовзі після повернення вони зійшлися та почали жити разом на квартирі. Бачила позивача у батьків ОСОБА_11 постійно, вони вечеряли разом, обідали та приходили в лазню. Чула, що вони купили квартиру, робили ремонт. Наживали все разом, квартиру, машини, судовий будинок, худобу. Позивач працювала на морі, в судовому будинку, потім вже в барі. Окрім того, робили ремонт на квартирі, яку знімали. Знає, що внесли задаток за квартиру. Мама позивача завжди допомагала грошима, особливо для бару.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що сторони були чоловіком та дружиною з грудня 2009 року. Відповідача знала з 1992 року. Стосунки між позивачем та відповідачем розпочалися коли вона та ОСОБА_3 були у шлюбі, у 2006 році приблизно, це були зустрічі. Так тривало до 2008 року до розірвання їхнього шлюбу. Вона та ОСОБА_3 проживали за її адресою. Відповідач жив на зйомній квартирі, однак приходив декілька разів на тиждень (двічі), залишався на ніч. Стосунки з відповідачем підтримували як хороші друзі, оскільки у них були спільні діти маленькі. Старший син часто залишався з батьком на зйомній квартирі. Вона не була на зйомній квартирі. Зі слів старшого сина, відповідач проживав там сам, позивач проживала у батьків. У 2005 році вони купили машину, потім домовилися її продавати, щоб відповідач купив собі житло. Також вказала, що відповідач працював на рибному підприємстві у друга, потім сам відкрив справу.

ОСОБА_12 допитаний в якості свідка, в судовому засіданні пояснив, що батьки почали жити окремо перед розлученням, за тиждень - два. Батько проживав на зйомній квартирі по АДРЕСА_1 , свідок був там дуже часто, 3-4 рази на тиждень ночував там. Батько приймав активну участь в їхньому житті, приходив до них в квартиру, залишався на ніч. На зйомній квартирі позивач не проживала, вона працювала на базі відпочинку « Парус », в квартирі її не бачив. З позивачем познайомився після того, як вона почала жити у батька на квартирі новій. У 2007 року батько почав жити на зйомній квартирі.

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

Як зазначено в ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про встановлення факту проживання позивача однією сім`єю без реєстрації шлюбу та похідну від неї позовну вимогу про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності суд виходить з наступного.

Стаття 3 СК України закріплює, серед іншого, такі положення: -

- сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

- сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

- сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 74 СК України закріплено положення, згідно з яким: якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Судом встановлено, що запис про розірвання шлюбу між відповідачем ОСОБА_3 та його попередньою дружиною ОСОБА_7 , було зроблено 06 листопада 2008 року, що узгоджується з її показання, даними в ході судового розгляді під час допиту в якості свідка стосовно того, що з відповідачем вона припинила подружні стосунки у 2008 році.

Також з показань вказаного свідка судом встановлено, що відповідач перебував у стосунках з позивачем з 2006 року, тобто коли ще був одружений з ОСОБА_7 .

Надані позивачем фотографії, де зображені сторони по справі у період 2007 року підтверджують вказану обставину, однак не спростовують факту, що відповідач на той час перебував у іншому зареєстрованому шлюбі /а.с. 94-95/.

Таким чином, в суду відсутні підстави для застосування положень ст. 74 СК України щодо вказаного періоду стосунків позивача з відповідачем.

Щодо того періоду, коли відповідач розлучився та став жити на зйомній квартирі до часу, коли він придбав спірну квартиру, суд виходить з того, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем однією сім`єю, тобто пов`язаності спільним побутом, внаслідок якого між ними виникли взаємні права та обов`язки.

Строк, який збіг з моменту розірвання шлюбу відповідача до моменту купівлі спірної квартири становить менше двох місяців, що також ставить під сумнів можливість сторін за цей період спільно набути кошти, достатні для придбання нерухомості.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування показань допитаних за клопотанням відповідача свідків, згідно яких відповідач приходив декілька разів на тиждень та залишався на ніч за місцем проживання з попередньою дружиною, а позивач на зйомній квартирі з відповідачем не проживала, що підтвердив його син, допитаний в якості свідка.

Отже, відповідна квартира набута відповідачем до шлюбу та згідно з положеннями ч.1 ст. 57 СК України є його особистою приватною власністю.

Таким чином відповідні позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про поділ майна, набутого під час перебування у шлюбі з відповідачем, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі . Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд виходить з того, що позивачем доведений факт того, що садовий будинок, худоба та транспортний засіб «MERSEDES - BENZ SPINTER 312D» були набуті у шлюбі, отже, вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності та воно підлягає поділу.

Посилання відповідача на те, що вказаної худоби на момент розгляду справи не існує, не впливають на можливість її поділу з огляду на відсутність даних у Єдиному державному реєстрі тварин щодо їх смерті, що свідчить про те, що відповідач такі відомості відповідно до ст. 5 Закону України «Про ідентифікацію та реєстрацію тварин» та Положення про Єдиний державний реєстр тварин - адміністратору Реєстру тварин не надавав.

Разом з тим, суд з наданих сторонами доказів не встановив виняткових, визначених ст. 70 СК України підстав для відступу від засади рівності часток при поділі майна подружжя, оскільки саме по собі проживання дитиною з одним із подружжя не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливо відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спільного майна позивачем не доведено.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Щодо застосування вказаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Позивач просить виділити їй у власність мисливський карабін, а також просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні подружжя.

Проте примусове припинення права власності можливе лише згідно зі статтею 365 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд прийшов до висновку, що вищевказане спірне майно набуте у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, враховуючи презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка відповідачем спростована не була.

Разом з тим, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на відповідний мисливський карабін, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Отже, у разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-2811цс15, від 07 червня 2017 року №6-2670 цс 16.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

Враховуючи, викладене, суд вважає правильним залишити спірне майно у спільній частковій власності сторін, визнавши їх ідеальні частки власності в цьому майні.

Судно «Казанка-2М» набуто відповідачем до шлюбу з відповідачем, а доказів придбання мисливського карабіну у шлюбі, як і самого факту володіння відповідачем будь-якою мисливською зброєю, а також доказів наявності меблів та інших речей, які позивач пропонує під час поділу залишити у володінні відповідача, суду не надано, отже, відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги стосовно поділу будівлі бару-магазину суд виходить з того, що ст. 64 СК України передбачає право подружжя на укладення угод між собою.

Відповідний бар-магазин було набуто сторонами у спільну часткову власність по 1/2 частки 06.09.2018 р. на підставі нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу /а.с. 13-14/.

В подальшому 17.06.2020 р. на підставі нотаріально посвідченого договору дарування було передано позивачем відповідачу в дар 1/2 частину вказаного бару-магазину.

Таким чином, відповідач набув право власності на весь об`єкт нерухомості.

Вказаний договір дарування недійсним не визнавався, реєстрація права власності за позивачем не скасовувалась, а доводи позивача стосовно того, що вона подарувала відповідачу належну їй частку бару-магазину через домовленість з відповідачем про те, що він придбає їх спільній дитині квартиру, нічим не підтверджені та встановлені судом обставини не спростовують.

Отже, відповідне майно не є на момент розгляду справи об`єктом права спільної сумісної власності та поділу не підлягає.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову відповідно до наданих доказів та доведених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір у розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 3, 57, 60-61, 64, 70-71, 74 СК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити частково.

Визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/2 частки зареєстрованого за ОСОБА_3 за реєстраційним номером майна 38221375 садового будинку загальною площею 46,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/2 частки на велику рогату худобу, а саме, зареєстровану за ОСОБА_3 в Реєстрі тварин:

-Телицю, кличка «Снєжка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Буренка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Лайма», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Майка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Бичка, кличка «Паша», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Козочка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Ластівка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Хрещена», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Юля», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Чернуха», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Рітка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Луна», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корову, кличка «Ленка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корову, кличка «Поля», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Марта», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корову, кличка «Різдвянка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корову, кличка «Январка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Октябріна», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корову, кличка «Февралька», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Берізка», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корову, кличка «Лінда», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Надія», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корову, кличка «Мальва», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Телицю, кличка «Діва», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Корову, кличка «Гордая», ідентифікаційний номер тварини UA ;

-Бичка, кличка «Юлій», ідентифікаційний номер тварини UA .

Визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/2 частки на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312D», 1999 року випуску, н/з НОМЕР_34 , об`єм двигуна 2874 (см. куб.), зареєстрований 29.02.2012 р. на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_26 .

В іншій частині частин позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_26. , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_35 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_36 , - 2000 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 вересня 2021 року.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников