ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2431/21 Справа № 202/6994/19 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2020 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 про визнання договору дарування земельної ділянки удаваним, визнання земельної ділянки та садового будинку спільною сумісною власністю подружжя, стягнення Ѕ вартості земельної ділянки та садового будинку

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчужувати у будь-який спосіб земельну ділянку кадастровий №:04:263:0904, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.061 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 . В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 19 листопада 2020 року скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 про визнання договору дарування земельної ділянки удаваним, визнання земельної ділянки та садового будинку спільною сумісною власністю подружжя, стягнення Ѕ вартості земельної ділянки та садового будинку. У поданій позовній заяві, в уточнюючій позовній заяві позивач просив:

- визнати договір дарування земельної ділянки від 14 серпня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1836 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., удаваним та таким, що укладений з метою приховання договору купівлі-продажу земельної ділянки;

- визнати земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 0,0610 га, кадастровий номер :04:263:0904, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Індустріальний район, Золотий ренет садівниче товариство, спільною сумісною власністю подружжя;

- визнати за ним право власності на 1/2 частину земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 0,0610 га, кадастровий номер :04:263:0904, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Індустріальний район, Золотий ренет садівниче товариство;

- визнати садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами, а саме: садовий будинок А-1, загальною площею 28,5 кв.м (коридор площею 3,3 кв.м.; санвузол площею 5,2 кв.м.; кімната площею 12,8 кв.м.; топочна площею 7,2 кв.м.), ганок-а; сарай (тимчас.) - Б; споруди № 1-5,І, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- стягнути на його користь 1/2 частини вартості вищевказаної земельної ділянки у сумі 29000 грн., а також 1/2 частину вартості зазначеного садового будинку у сумі 79280 грн., а всього 108280 грн.

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив забезпечити його позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :04:263:0904, розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Індустріальний район, Золотий ренет садівниче товариство, земельна ділянка НОМЕР_1 , площею 0,061 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 , заборонити її відчуження та будь-яке інше розпорядження; заборонити будь-яким особам вчиняти певні дії із земельною ділянкою та безпосередньо на земельній ділянці, передавати її в оренду, заставу, користування або передавати майно відповідачеві чи використовувати щодо нього інші зобов`язання на час розгляду справи в суді. Заява мотивована тим, що після подання ним позовної заяви, а саме 15 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 відчужила спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_1 , отже невжиття заходів забезпечення позову значно ускладнить або зробить неможливим виконання можливого рішення суду (а.с. 28-31).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 є власником спірної земельної ділянки (а.с.23, 24).

Таким чином, спірну земельну ділянку було відчужено 15 жовтня 2020 року відповідачем ОСОБА_3 , тобто після звернення позивача до суду з цим позовом у вересні 2019 року.

Враховуючи, що між сторонами виник спір щодо земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, садівниче товариство "Золотий ренет", та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, беручи до уваги заявлені позивачем вимоги, з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони відчужувати у будь-який спосіб спірну земельну ділянку.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Слід зазначити, що вказаний вид забезпечення позову не обмежує права власників земельної ділянки щодо володіння та користування земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що земельна ділянка № НОМЕР_1 , розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, "Золотий ренет" садівниче товариство не є предметом спору є безпідставними.

Дововди апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості ухвали суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді