Справа № 226/1293/21

Провадження 2/226/468/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

за участю секретаря Новикової К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області справу за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування вимог вказав, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання, які на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на його ім`я, надаються йому в централізованому порядку в квартиру АДРЕСА_1 , власником якої він є згідно договору купівлі-продажу. Так як відповідач свого обов`язку зі сплати послуг з теплопостачання не виконує, за ним за період з 01 листопада 2007 до 01 квітня 2021 утворилася заборгованість в розмірі 41604,97 грн., яку позивач просить стягнути з нього на його користь. Крім цього, просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 500 грн, інфляційні втрати в розмірі 815,26 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою судді від 14.05.2021 заява прийнята до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження.

26.05.2021 надійшов відзив відповідача, згідно якого позов вважає частково безпідставним та необгрунтованим, так як вимоги заявлені поза межами строку позовної давності, не зазначено об`єму наданих послуг та не доведено існування між сторонами договірних відносин. Також у відзиві зазначається, що послуг з теплопостачання відповідач не отримує, до центрального опалення квартира не підключена, а обігрів квартири здійснюється за допомогою електричних обігрівачів. Просив постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.06.2021 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено, з урахуванням викладених у відзиві обставин справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію невиконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати житлово-комунальних послуг (послуг з теплопостачання). В заперечення доводів відповідача щодо відсутності між сторонами договірних відносин та користування індивідуальним опаленням зазначав, що на відповідача відкрито особовий рахунок, що вказує на існування договірних відносин, і він має сплачувати послуги з теплопостачання. Самовільне відключення відповідача від мережі централізованого опалення не звільняє його від сплати послуг з теплопостачання.

Відповідач, заперечуючи проти вимог позивача, вказував на відсутність у нього договірних відносин з позивачем, зазначав, що послугами позивача не користується, так як його квартира з 2008року від мережі центрального опалення від`єднана. Зробив він це самовільно, без отримання відповідних дозволів, оскільки послуги з теплопостачання надавалися неналежної якості, через що він хворів та вимушений був встановити власне опалення.

Представник відповідача адвокат Сакун В.А. вказану позицію підтримав, вважав позов безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає. Звертав увагу на відсутність письмового договору про надання теплової енергії між сторонами, вказував, що відкриття особового рахунку на відповідача не створює його обов`язку сплачувати послуги з теплопостачання, оскільки не є юридичною підставою для виникнення будь-яких обов`язків між сторонами. Окрім того, зазначав на відсутності доказів підключення будинку до централізованого опалення до 15.10.2015 року та незазначення в актах, починаючи з 2015 року, представника споживача, а також на відсутність відповідної документації на технічне підключення будинку до теплопостачання, що на його думку створює недостовірність актів та потягло неправильність розрахунків. Демонтаж відповідачем радіаторів центрального опалення та встановлення системи електроопалення вважав не самовільним, а спрямованим на захист прав та інтересів, щоб отримувати обігрів житла доступними засобами за відсутності централізованого опалення. Також просив суд застосувати строк позовної давності, що було підтримано в судовому засіданні і самим відповідачем, та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8000грн., які складаються з надання консультації відповідачу, вивчення позовної заяви та доданих до неї дотатків вартістю 2000грн., складання відзиву, клопотань, формування документів - 4000грн. та участь адвоката в судовому засіданні 2000грн.

Надавши оцінку спірним правовідносинам та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення спожмвачів послугами з централізованого опалення. Відокремлений підрозділ «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» є його структурним підрозділом, основною діяльністю якого згідно Статуту є виробництво теплової енергії та надання її споживачам.

Відповідач ОСОБА_2 , згідно довідки з місця проживання, є власником квартири АДРЕСА_1 житловою площею 25,8кв.м, яка розташована у багатоповерховому будинку і підключена до об`єднаної системи централізованого опалення. На ім`я відповідача позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно.

Відповідно до п.п.5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання».

Згідно ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження №14-280цс18).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань.

Як слідує з заявленого позивачем розрахунку, період заборгованості, який вміняється відповідачу, визначається з 01.11.2007 до 01.04.2021, що становить 41604,97грн.

Разом з тим, відповідачем та його представником ставиться питання про застосування строку позовної давності.

Згідно ст. ст. 256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ).

Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання 30.04.2021року. Опалювальний сезон 2020 2021років згідно рішення виконавчого комітету Мирноградської міської ради закінчився 09.04.2021року. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в межах строку позовної давності, за період з 01.10.2018 до 01.04.2021 року, яка становить 17722,07грн.

Доводи представника відповідача щодо невірності розрахунку заборгованості жодним доказом не спростовані, а подача теплопостачання до будинку, в якому розташована квартира відповідача, підтверджується актами про підключення/відключення об`єкту до системи централізованого опалення від 05.04.2018, 25.10.2018, 09.04.2019, 29.10.2019, 06.04.2020, 02.11.2020 та рішеннями Виконавчого комітету Димитровської (Мирноградської) від 04.04.2018 № 100, 19.09.2018 № 335, 08.04.2019 № 118, 10.10.2019 №338, 15.10.2020 №339, 01.04.2021 №114 (а.с.15-42).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь трьох процентів річних в сумі 500,00.грн. та інфляційних втрат 815,26 грн., розрахованих за період з 21.11.2018 по 20.03.2021, є обгрунтованими, і підлягають стягненню з відповідача.

При ухваленні рішення суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_3 про відсутність підстав для стягнення з відповідача послуг за теплопостачання, так як в квартирі відповідача встановлено індивідуальне опалення і послугами позивача він не користується, виходячи з такого.

Питання відключення мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Мінбуду від 22.11.2005 р. N 4.

Відповідно до п. 24,25,26 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, - споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Як встановлено судом, рішенням Комісії по вирішенню питання відключення квартири ОСОБА_2 від мережі централізованого опалення та переводу приміщень на індивідуальне (автономне) опалення при виконавчому комітеті Димитровської міської ради не приймалося, що не спростовувалося і самим відповідачем. Про це ж свідчить і представлений ним акт від 07.10.2008року, складений Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» (а.с.72), та підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5 голови ОСББ «Молодіжний-21», яка підтвердила, що прилади опалення були демонтовані відповідачем без надання йому дозволу, тому плата за послуги теплопостачання йому нараховується.

Враховуючи, що відповідач не виконав вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, до вчинення дій щодо відключення, суд вважає, що він здійснив від`єднання від мереж централізованого опалення самовільно та не дотримався вимог щодо складання та затвердження акту про відключення його квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених у пунктах 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 самовільно відключив свою квартиру від централізованого опалення та не вирішив у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, підстави для скасування нарахувань за теплову енергію, на чому він наголошував в судовому засіданні, у суду відсутні, що відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові ВСУ від 11.11.2015 року у справі № 6-1192цс15 та постанові Верховного суду від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час розгляду справи представник відповідача адвокат Сакун В.А., чия позиція була підтримана відповідачем, просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати за надання йому правової допомоги в розмірі 8000грн.

На обгрунтування вказаної суми суду надані Договір від 24.05.2021 про надання правової допомоги, свідоцтво та ордер адвоката, Додаткову угоду до Договору від 24.05.2021, згідно якої сторони погодили вартість наданих адвокатом послуг: за надання відповідачу консультацій, вивчення та ознайомлення з позовною заявою і додатками до неї 2000грн. з урахуванням 2 годин витраченого часу, за складання адвокатом відзиву на позовну заяву, клопотання про перехід у загальне провадження, заяви про виклик свідка, про застосування строку позовної давності, формування пакету документів для позивача 4000грн., виходячи з 4 годин робочого часу, та за кожне прибуття до суду з будь-якого питання (участі у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, подання процесуальних документів) по 2000грн. Згідно розрахункової квитанції, виданої адвокатом Сакуном В.А., відповідачем 24.05.2021 сплачено за договором 6000грн., а згідно актом виконаних робіт від 05.07.2021року, ОСОБА_2 за участь адвоката у судовому засіданні, що відбулося 05.07.2021, сплачено 2000грн., а загалом адвокату сплачено 8000грн.

Представник позивача, висловлюючи в судовому засіданні свою позицію щодо вимог відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, вважав їх необгрунтовано завищеними, заявив про зменшення витрат, які є неспівмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг. Звертав увагу на усталену практику Верховного Суду з розгляду аналогічних позовів, за якими споживачі послуг теплопостачання самовільно від`єднували квартири від централізованого опалення, про ще не може не знати адвокат, надаючи послуги. Також вказував на знаходження ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в стані фінансово-економічної кризи, так як лише по м.Мирноград заборгованість споживачів зі сплати послуг з теплопостачання становить 105 000 000грн.

Суд погоджується з доводами представника позивача щодо неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги та необхідність їх зменшення. При цьому суд бере до уваги категорію справи, рівень її складності, який з урахуванням існування усталеної практики Верховного Суду в подібних справах не вимагав значного обсягу правничої допомоги, ціну позову і, виходячи з принципів співмірності, розумності та справедливості вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3362грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає покладенню на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог - в сумі 939,93 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 137, 141, 259, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», (ЄДРПОУ 03337119), місце розташування: м.Краматорськ, провулок Земляний, буд.2 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (податковий номер НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення боргу за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (податковий номер НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», місцезнаходження: Донецька область м.Краматорськ пров.Земляний, б.2, заборгованість за теплову енергію в сумі 17722 (сімнадцять тисяч сімсот двадцять дві) грн 07 коп. за період з 01.10.2018 до 01.04.2021, перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 у АТ «Ощадбанк», МФО 335106, призначення платежу: за теплову енергію м.Мирноград.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (податковий номер НОМЕР_2 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», місцезнаходження: Донецька область м.Краматорськ пров.Земляний, б.2, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03337119 інфляційні збитки в сумі 815 (вісімсот п`ятнадцять) грн 26 коп., 3% річних в сумі 500 (п`ятсот) грн 50 коп. за період з 21.11.2018 по 20.03.2021 та судовий збір в сумі 939 (дев`ятсот тридцять дев`ять) грн 93 коп, перерахувавши вказані суми на рахунок Відокремленого підрозділу «Мирноградтепломережа» № НОМЕР_4 у АТ КБ «Приватбанк», МФО 335496, отримувач: відокремлений підрозділ «Мирноградтепломережа» , призначення платежу: інфляційні та судові витрати.

Стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», місцезнаходження: Донецька область м.Краматорськ пров.Земляний, б.2, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03337119 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 3362 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2021 року.

Суддя Л.І.Клепка