Єд. унік. № 243/6391/15-ц
Провадження № 8/243/3/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Прилуцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області заяву адвоката Коваля Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, у зв`язку з нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява адвоката Коваля А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, у зв`язку з нововиявленими обставинами, яка мотивована тим, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2021 року були частково задоволені позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, постановлено стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 9015 від 06 червня 2012 року в сумі 164 951,05 грн та 1649,51 грн судового збору.

30 березня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» було подано до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження. 12 травня 2021 року представник позивачки ознайомився з матеріалами цивільної справи та ним було виявлено, що 16 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги. Згідно вказаного договору ПАТ «Дельта банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» усі права вимоги до ОСОБА_1 , в тому числі і право стягнення заборгованості за кредитним договором № 9015 від 06 червня 2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», за яким рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року були задоволені частково позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зазначає, що відповідно до п. 2 Договору про відступлення прав вимоги від 16 вересня 2020 року за цим договором новий кредитор в день укладання цього договору, але в будь якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває всі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Посилаючись на те, що договір про відступлення прав вимоги був укладений 16 вересня 2020 року та ТОВ «Фінансова компанія «Юніко фінанс» стало кредитором за кредитним договором № 9015 від 06 червня 2012 з 16 вересня 2020 року , а рішення у справі № 243/6391/15-ц було постановлено Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 17 вересня 2020 року, тому ПАТ «Дельта Банк» на момент прийняття рішення у справі не мав жодних прав, які випливають із кредитного договору № 9015 від 06 червня 2012, укладеного з ОСОБА_1 . Наведене свідчить, що права ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 ніяким чином порушені не були, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» не було ніяких підстав.

Відповідно до ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 06 серпня 2021 року було вирішено розгляд справи проводити без виклику сторін. Про день, час та місце розгляду справи сторони сповіщались згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

06 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 9015, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 210 000,00 грн з розрахунку 20,49 % річних на строк по 06 червня 2017 року.

У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань 17 вересня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 164 951,05 грн та 1649,51 грн судового збору.

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 січня 2021 року рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було залишено без змін.

16 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2305/К/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 475, відповідно до якого до останнього перейшли права вимоги, у тому числі за правочинами: кредитним договором від 06 червня 2012 року № 9015, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 ; іпотечним договором від 06 червня 2012 року б/н, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1729.

30 березня 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, в якій послалися на те, що 16 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2305/К/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 475, яким банк передав право вимоги до боржника ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

Відповідно до положень ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Так, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 29.08.2018 року у справі №552/137/15, нові докази не можуть бути підставою для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Зокрема, у вказаній постанові наголошено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому, неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п.1, 2 ч.2 ст.361 ЦПК 2004 року (аналогічні положення закріплено у ст.423 ЦПК в редакції 2017 року), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Аналогічна правова позиція стосовно того, що обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами, а також факт неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами містяться у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року справа № 147/325/13-ц, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 363/2936/15-ц, та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року справа № 454/3003/14-ц.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі особі.

При цьому, не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі №2а-7523/10/1270, від 10.04.2019 року у справі №813/8070/14.

Таким чином, заявник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , маючи на меті переглянути рішення суду за нововиявленими обставинами, в обґрунтування відповідної заяви посилається на істотну для справи обставину, в його розумінні, на наявний договір про відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Юніко Фінанс», який існував на момент розгляду справи та прийняття рішення, про який заявникам стало відомо лише у квітні 2021 року, що на думку заявників є підставою для перегляду рішення суду від 17 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Однак, на переконання суду, вказане не є нововиявленою обставиною в розумінні положень п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.

Відповідно до частини 4 статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином суд вважає, що обставини, на які посилається заявниця, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів, не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Особа, яка набула право вимоги за кредитним договором вільна у праві вибору захисту своїх прав, ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» обрало спосіб захисту своїх прав шляхом заміни сторони виконавчого провадження, а не шляхом заміни позивача.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Суд зазначає, що наявність укладеного договору про відступлення прав вимоги, сам по собі, не скасовує наявної суми заборгованості ОСОБА_1 та не звільняє її від обов`язку сплати заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви адвоката Коваля А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2021 року у справі № 243/6391/15-ц, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 423-429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката Коваля Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, у зв`язку з нововиявленими обставинами - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 10 вересня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна