КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа №2603/16612/12 Головуючий у 1 інстанції: Галась І.А.

Провадження №22-ц/824/13679/2021 Суддя доповідач: Гаращенко Д.Р.

02 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

перевіривши відповідність вимогам ст. ст. 352-356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2-1003/13 від 15 липня 2015 року таким, що не підлягає виконанню, в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала суду була направлена на його адресу 22 квітня 2020 року. Однак, 25 квітня 2020 року у нього було виявлено РНК вірусу SARS-CoV-2 (Covid-19). Враховуючи вік, він отримав тяжкі ускладнення від перенесеної хвороби, які потягли за собою загострення хронічних захворювань, виснаження організму, гострі випадки непритомності, втрати слуху, у зв`язку із чим з метою збереження власного життя змушений був покинути постійне місце проживання м. Київ, тимчасово виїхати до родичів, які проживають на Волині, та пройти курс лікування нетрадиційного (народною) медициною. Окрім цього, він періодично проходив стаціонарне лікування у м. Луцьк для нормалізації загального стану здоров`я. Відтак, подати апеляційну скаргу на ухвалу суду він зміг лише у серпні 2021 року після повернення з лікування.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засади судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Підстави відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, призначений на 30 березня 2020 року. (а.с. 115)

Крім того, ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи 30 березня 2021 року та проголошення короткого тексту ухвали суду. (а.с. 122-123)

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Із матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року, тобто, після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваної ухвали (02 квітня 2020 року).

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути взяті до уваги суду, оскільки такі обставини перевіряються судом при вирішенні питання дотримання п`ятнадцятиденного строку на оскарження ухвали суду (ст. 354 ЦПК України), а не річного, як це передбачено ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Підстав вважати, що ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили у суду немає.

Оскільки ОСОБА_1 пропустив річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою, а причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження ухвали суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги поданої після спливу одного року, на обставини непереборної сили апелянт не посилається, тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2-1003/13 від 15 липня 2015 року таким, що не підлягає виконанню, в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко