02.09.2021 Справа № 363/3647/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участі секретаря Андрєєвої О.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Димерська селищна рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 . Обґрунтовуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . На день смерті бабусі, ОСОБА_1 постійно проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , вела спільне господарство з ОСОБА_2 , доглядала останню, а потім і похоронила за власні кошти. Після смерті ОСОБА_2 заявниця фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем. 06.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, однак нотаріусом відмовлено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду направив клопотання про розгляд справи без участі представника, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 постійно проживала, вела спільне господарство та доглядала за останньою.

Заслухавши пояснення заявника, допитавши ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 19.04.2005 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.08.1978 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_5 .

Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 22.02.1981 року, ОСОБА_5 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Згідно листа державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 11.02.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущено встановлений строк для прийняття спадщини. Крім того, довідка Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.11.2019 року №1195, не є достатньою для фактичного прийняття спадщини.

Відповідно до довідки виданої Катюжанською сільською радою від 27.11.2019 року №1195 вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала без реєстрації та вела спільне господарство разом зі своєю бабусею ОСОБА_2 на момент смерті останньої ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, з вказаної довідки вбачається, що на момент видачі довідки ОСОБА_1 продовжує обробляти земельну ділянку за вищевказаною адресою.

Згідно акту від 27.11.2019 року складеного депутатом Катюжанської сільської ради Тробюк М.К. та сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_1 вела спільне господарство і обробляла землю разом зі своєю бабусею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, з вказаного акту вбачається, що на момент видачі довідки ОСОБА_1 продовжує обробляти земельну ділянку за вищевказаною адресою.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, обставини, які зазначались за для обґрунтування підстав заявленої заяви знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді. Отже, суд дійшов до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.1268 ЦК України, статтями 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Димерська селищна рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 вересня 2021 року.

Суддя О.Д. Рудюк