ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городнича В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2018 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 5000 євро, що за офіційним курсом НБУ складає 164 039,21 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1640,39 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 -адвоката Гусакової О.Б. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року просить рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до змісту розписки від 21.02.2018 року ОСОБА_1 взяла в борг у ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 6200 євро, яку зобов`язалась повернути у наступні терміни: 21.03.2018 року 200 євро, 21.04.2018 року 200 євро, 21.05.2018 року 200 євро, 21.06.2018 року 200 євро, 21.07.2018 року 200 євро, 21.08.2018 року 5200 євро.

Згідно положень ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Також судом першої інстанції було встановлено, що відповідач у визначену дату повернула лише 1200 євро, у зв`язку з чим позивач має право вимагати повернення частини позики, що залишилася.

Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

При цьому, відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 5000 євро (екв. 164039,21 грн.).

Доводи апеляційної скарги, що апелянта не було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Окрім того, факт обізнаності відповідача про дату, час та місце розгляду справи також підтверджується особистою заявою ОСОБА_1 про розгляд справи без участі (а.с.38, 40).

Посилання апелянта, що позивачем не надано доказів з приводу належного оформлення договору позики та оригінал договору позики не оглядався судом першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки 04 червня 2021 року представником позивача було надано суду апеляційної інстанції для огляду оригінал розписки ОСОБА_1 від 21.02.2018 року.(а.с.149).

Разом з тим, необхідно зазначити, що саме відповідач зобов`язаний довести належними та допустимими доказами, що грошові кошти за вказаним договором їй не передавались або якщо передавались, то кому та для яких цілей, оскільки згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, апелянтом не доведено належними та допустимими доказами, що грошові кошти за борговою розпискою від 21.02.2018 року їй не передавались або були повернуті в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн.

Згідно ордеру серії АЕ №1075669 від 20.05.2021 року правничу допомогу позивачу надала адвокат Гусакова О.Б.

18 вересня 2018 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги №15.

20 травня 2021 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до договору №15 про надання правової допомоги від 18.09.2018 року, за умовами якого сторони домовились, що гонорар адвоката за супроводження справи №200/15523/18 в суді апеляційної інстанції становить 2000,00 грн. за одну годину роботи, але не більше 15 000,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися позивачеві адвокатом та полягають у наступному: консультація клієнта щодо його порушених справ, аналіз апеляційної скарги та законодавства України, складання відзиву на апеляційну скаргу, копіювання та завірення додатків до відзиву на апеляційну скаргу для відповідача, направлення відзиву, подання відзиву на апеляційну скаргу до суду, складання заяви про надання суду оригіналу розписки для огляду та подання даної заяви разом з оригіналом розписки до суду.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №42 від 20.05.2021 року ОСОБА_3 сплачено відповідно до договору про надання правової допомоги №15 від 18.09.2018 року, 15000,00 грн.

Отже, з урахуванням того, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є підтвердженою відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, витраченого адвокатом часу на надання послуг, а також квитанцією про оплату наданих послуг, тому вимога ОСОБА_3 про стягнення понесених ним витрат на правову допомогу підлягає задоволенню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова