Справа № 175/3629/20
Провадження № 2/175/1021/20
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Кучеренко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради про визнання прав та обов`язків спадкодавця на земельну ділянку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Олександрівської сільської ради про визнання прав та обов`язків спадкодавця на земельну ділянку в порядку спадкування.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області померла його бабуся ОСОБА_2 , яка постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та після її смерті відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку і земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

03 червня 2011 року ОСОБА_2 на все своє майно залишила заповіт на його ім`я, який посвідчено державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори, за реєстром № 476.

У свою чергу, спадщину після смерті бабусі він прийняв, згідно із ст. 1268 ЦК України,так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернувся до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті своєї бабусі.

Після чого, 05 листопада 2019 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частку вищезазначеного житлового будинку. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 часину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що мною не надано правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на вищезазначену земельну ділянку, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 серпня 2019 року, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх спадкових прав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд позов задовольнити та розгляд справи здійснювати за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача Олександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області не з`явився, проте сільська рада надала суду листа, в якому просить суд розглянути справу без участі їх представника та ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до норм чинного законодавства.

Також в матеріалах справи наявна письмова заява ОСОБА_3 , який є співвласником спірної земельної ділянки (у розмірі 2/3 частки), в якій він не заперечує проти задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/6 частину спірного майна.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за житія спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, якщо спадкоємець будь - яким із перелічених у законі способів прийняв спадщину, а потім помер, то прийнята ним спадщини буде спадкуватися його спадкоємцями в окремій спадковій справі, що заводиться після нього як на особисте майно, так і на майно, яке він прийняв, але не оформив.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області померла бабуся позивача ОСОБА_2 , яка постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Також судом встановлено, що 03 червня 2011 року ОСОБА_2 залишила заповіт на все своє майно на ім`я позивача ОСОБА_1 , заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори за реєстром №476.

У свою чергу, спадщину після смерті бабусі позивач прийняв згідно із ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав за однією адресою разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернувся до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті своєї бабусі.

Після чого, 05 листопада 2019 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частку вищезазначеного житлового будинку.

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою АДРЕСА_2 , нотаріус відмовив у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності померлої бабусі на вищезазначену земельну ділянку, про що винесено відповідну постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 серпня 2019 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 1/6 частина земельної ділянки, площею 0,19 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , належала померлій ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2010 року ухваленого в рамках цивільної справи 2-1846/10. Проте, після отримавши рішення суду зареєструвати право приватної власності на земельну ділянку спадкодавець за собою не встигла, так як померла, тому відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно, що становить перешкоди у оформленні позивачу спадкових прав, тому ті права і обов`язки як спадкодавця щодо можливості зареєструвати право приватної власності на зазначену земельну ділянку, перейшли саме до спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. ст. 319, 328, 346, 1216-1223, 1258, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради про визнання прав та обов`язків спадкодавця на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) права та обов`язки спадкодавця на 1/6 частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,19 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко