Справа № 646/1968/21
№ провадження 2/646/1345/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.08.21 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Благої І.С.,
за участю секретаря Матвійчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Червонозаводського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області Білодіда Ігоря Миколайовича в інтересах Держави в особі Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Налбі», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсними договорів,-
Керівник Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області І.Білодід звернувся до суду з вищевказаним позовом в інтересах Харківської міської ради та Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, яким просить:
Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. При цьому, судом вживались передбачені законом заходи для забезпечення їх явки в судове засідання. Відзиви відповідачів та пояснення третьої особи на позовну заяву до суду не надходили, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
У вказаній довідці зазначено про відсутність побудованого (перепланованого чи реконструйованого) без дозвільної документації.
Також у цій довідці міститься інформація про уточнення назви «проспект Гагаріна» на підставі Реєстру назв урбанонімів м.Харкова «вулиця Валентинівська» від 25.12.2002р., затвердженого рішенням ІХ сесії Харківської міської ради XXIV скликання.
При цьому, як зазначено у технічному паспорті, рік спорудження будівлі: 1991.
Згідно з цією Інформаційною довідкою відомості про цей об`єкт нерухомого майна було внесено до Реєстру 24.01.2020р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем, індексний номер рішення: 50799452.
Підставою внесення запису вказано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50799452 від 24.01.2020р., приватного нотаріуса Харківського МНО Клопотова С.Д.
Власником зазначено ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Вказане рішення №50799452 від 24.01.2020р., як в ньому зазначено, прийнято на підставі ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрвів України від 25.12.2015р. №1127.
Кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташоване вищевказаний об`єкт нерухомого майна, не зазначено.
30.01.2020р. між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Налбі» було укладено договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстровано в реєстрі за №254 (а.с.27-28).
Предметом цього договору була продаж ОСОБА_1 вищезазначеній юридичній особі Ѕ (однієї другої) частки нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 51,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суму 87'775,00 грн. (вісімдесят сім тисяч сімсот сімдесят п`ять грн. 00 коп.).
Крім того, 31.01.2020р., між тими ж сторонами було укладено ще один договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстровано в реєстрі за №278 (а.с.25-26).
Предметом цього правочину була також продаж ОСОБА_1 вищезазначеній юридичній особі Ѕ (однієї другої) частки нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 51,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суму 87'775,00 грн. (вісімдесят сім тисяч сімсот сімдесят п`ять грн. 00 коп.).
-номер запису про право власності: 35270927 на підставі вищевказаного договору №254 від 30.01.2020р.; рішення про державну реєстрацію права власності (приватна, спільна часткова) на Ѕ (одну другу) частку об`єкту - індексний номер: 50902546 від 30.01.2020р.
-номер запису про право власності: 35291331 на підставі вищевказаного договору №278 від 31.01.2020р.; рішення про державну реєстрацію права власності (приватна, спільна часткова) на Ѕ (одну другу) частку об`єкту - індексний номер: 50924196 від 31.01.2020р.,
За результатами розгляду листів Харківської обласної прокуратури від 02.11.2020р. щодо реєстрації речових прав, у тому числі, на нежитлову будівлю літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 , Департамент територіального контролю Харківської міської ради направив відповідь від 19.11.2020р. на ім`я заступника керівника обласної прокуратури про відсутність інформації про вказаний об`єкт в реєстрі будівельної діяльності, розміщений на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України (www.dabi.gov.ua), який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року. Також у відповіді Департамент зазначає про відсутність у його розпорядженні щодо вищевказаного об`єкту будівництва (а.с.36-37).
24.02.2021р. Харківська місцева прокуратура №5 надіслала повідомлення до Харківської міської ради в порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», в якому зазначила про факт державної реєстрації 24.01.2020р. приватним нотаріусом Харківського МНО Клопотовим СД. права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 на підставі документів, які містять відомості, що не відповідають дійсності, та за відсутності передбачених законодавством документів, а також про подальше відчуження ОСОБА_1 спірного майна ТОВ «Налбі» та державну реєстрацію права власності на це майно за вказаною юридичною особою. Цим повідомлення прокуратура також звертала увагу на відсутність відповідної інформації з травня 2011 року по АДРЕСА_1 в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, скасування та анулювання зазначених документів на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції. Також прокуратура повідомляла про те, що нею будуть вжиті заходи представницького характеру шляхом звернення з відповідним позовом до суду з метою скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 51,9 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38-39)
Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження здійснення співвідповідачем ОСОБА_1 будівництва спірної будівлі відповідно до вимог чинного законодавства та введення її в експлуатацію.
Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази присвоєння спірній будівлі адреси у встановленому законодавством порядку.
Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено, що співвідповідачем ОСОБА_1 було самочинно побудовано об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 51,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
24.01.2020р. державний реєстратор приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д. прийняв рішення №50799452 про державну реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна з порушенням вимог закону, а саме, на підставі документів, які не передбачені законом як правовстановлюючі для проведення такої реєстраційної дії.
Таким чином, в подальшому, незважаючи на наявність вищезазначеного спірного рішення про державну реєстрацію права власності, ОСОБА_1 не набула права власності на спірну будівлю, а тому не мала права здійснювати її відчуження на користь ТОВ «Налбі» на підставі договорів від 30.01.2020р. та 31.01.2020р.
Так, статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
При цьому об`єктами архітектурної діяльності (об`єктами архітектури) є будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення, їх комплекси, об`єкти благоустрою, садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, території (частини територій) адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів (стаття 1 вказаного Закону).
Положеннями частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що Замовник має право виконувати будівельні роботи після:
1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;
3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".
Згідно з ч.2 цієї статті 34 зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Такий перелік затверджено Постановою КМУ від 07.06.2017р. №406 та, як вбачається з його змісту, будівництво нового об`єкту нерухомого майна (як спірна будівля) не відноситься до такого виключення.
Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, який затверджено Постановою КМУ від 13.04.2011р. №461.
Так, згідно з п.3 цього Порядку №461 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).
Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.
Положеннями пункту 3-1 Порядку №461 визначено, що документи для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів подаються за вибором замовника до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю:
1) в електронній формі через електронний кабінет або іншу державну інформаційну систему, інтегровану з електронним кабінетом, користувачами якої є замовник та відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю;
2) у паперовій формі або поштовим відправленням з описом вкладення через центри надання адміністративних послуг.
Як визначено п.11 Порядку №461, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.
Експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється (п.12 Порядку №461).
Зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього (п.13 Порядку №461).
Таким чином, одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких може виникати та бути зареєстроване право власності на новостворене нерухоме майно згідно з п.14 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є така зареєстрована декларація або сертифікат.
В той же час, спірне рішення про державну реєстрацію права власності на спірну будівлю за ОСОБА_1 було прийнято приватним нотаріусом Харківського МНО Клопотовим С.Д. не на підставі таких документів.
Так, згідно з п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено Постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127, Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком.
Положеннями пункту 41 цього Порядку визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:
1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;
2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;
3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;
4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);
5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).
Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.
У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.
Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.
Так, присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, врегульовано відповідним Порядком, який затверджений рішенням сесії Харківської міської ради від 06.07.2011р. №325/11, в редакції рішення ХМР від 19.12.2018р. №1366/18.
Так, згідно з п.1.5 цього Порядку адреса об`єкта нерухомого майна після проведення процедури присвоєння, зміни або анулювання підлягає реєстрації у Єдиному адресному реєстрі міста Харкова.
Відповідно до п.1.9 цього Порядку присвоєння, зміна та анулювання адрес житлових будинків, будівель, споруд, квартир, нежитлових приміщень здійснюється на підставі наказу Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради (далі - Департамент містобудування).
Наказ про присвоєння, зміну або анулювання адреси об`єкта нерухомості погоджується з керівником Департаменту територіального контролю Харківської міської ради та керівником відділу правового забезпечення Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (п.1.10).
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів дотримання такої процедури щодо спірного об`єкту нерухомого майна.
Отже, у державного реєстратора приватного нотаріуса Клопотова М.Д. були відсутні передбачені законодавством підстави для проведення ним 24.01.2020р. державної реєстрації права власності на спірну будівлю, яка є самочинним будівництвом, за ОСОБА_1 .
Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, на якій розташована спірна будівля.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.06.2020р. у справі №680/214/16-ц вказала на наступне. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України). Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанову від 7 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункти 6.31-6.33)).
Також, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 14.03.2018р. у справі №1326/4579/2021, відповідно до статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.За змістом зазначених норм матеріального права особа (фізична або юридична), яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного нерухомого майна як об`єкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Отже, вищевказані правочини договори купівлі-продажу від 30.01.2020р. та від 31.01.2020р. між співвідповідачами є недійсними.
Так, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
В свою чергу, частиною 1 статті 203 ЦК України передбачен, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як зазначено у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших,
крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).
Таким чином, до спірних договорів від 30.01.2020р. та 31.01.2020р. застосовуються правові наслідки недійсності правочинів, які передбачені статтею 215 ЦК України.
Частиною 1 цієї статті встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Що стосується правових підстав та умов звернення прокурора з цим позовом до суду, то ним наведено підстави для здійснення представництва держави в суді, передбачені ст.23 Закону України «Про прокуратуру», а також дотримано порядок такого звернення, встановлений цією правовою нормою. Отже, прокурор обгрунтував наявність визначених законом підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, довівши, що компетентні органи, яких прокурор зазначив, як позивачів, не здійснюють своїх повноважень щодо захисту інтересів держави.
Така правова позиція з питання наявності повноважень у прокурора для звернення до суду з позовом в інтересах держави міститься у постанові Великої Палати верховного Суду від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18.
Крім того, як зазначено у вищевказаній постанові ВП ВС від 23.06.2020р. у справі №680/214/16-ц, Велика Палата Верховного Суду вже висловлювалася з приводу того, що вимогу про визнання правочину недійсним може заявити особа, яка не є стороною відповідного правочину (див. постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц (пункт 58); від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (пункт 42); від 19 лютого 2020 року у справі № 387/515/18 (пункт 49)).
Також в цій постанові ВП ВС міститься правова позиція, згідно з якою оскільки прокурор обґрунтував у позовній заяві необхідність захисту майнових інтересів держави в обраний ним спосіб, а договори купівлі-продажу та іпотеки, а також державна реєстрація відповідних прав порушували права власності та користування земельною ділянкою, на якій споруджений об`єкт самочинного будівництва, то є обґрунтованим висновок суду першої інстанції у частині задоволення наведених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10-13,17, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України,-
Позовні вимоги керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області Білодіда Ігоря Миколайовича в інтересах Держави в особі Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі № 254 від 30.01.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю«Налбі», зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. на підставі рішення від 30.01.2020 року за №50902546, недійсним, з одночасною реєстрацією припинення речового права на майно.
Визнати договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі № 278 від 31.01.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю«Налбі», зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. на підставі рішення від 31.01.2020 року за №50924196, недійсним, з одночасною реєстрацією припинення речового права на майно.
Відповідачі: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов Станіслав Давидович, м.Харків, пров.Короленка, 19.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.09.2021 року.

Суддя І.С.Блага