Справа № 369/9560/20
Провадження №8/369/17/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Житар А.А.,

з участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у зв`язку з нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

У жовтні 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду у даній справі за нововиявленими обставинами, у якій просив суд скасувати рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2021 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів і закрити провадження у справі № 369/9560/20.

В обґрунтування заяви зазначено, що 29.03.2021 Києво - Святошинським районним судом Київської області по справі № 369/9560/20 було прийняте рішення, яким позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 до нього, як відповідача задоволені частково.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2021 подана ним апеляційна скарга залишена без задоволення. Рішення Києво - Святошинського суду залишено без змін.

Таким чином, рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2021 набуло законної сили 20.09.2021.

10.10.2021, ним поштою був отриманий рекомендований лист від позивачки ОСОБА_3 , яка є стороною за його позовом до неї по іншій справі №426/1390/21 - щодо визначення місця проживання дітей, що розглядається Сватівським районним судом Луганської області. Згідно відбитку поштового штампу на конверті, зазначений лист надісланий з місця мешкання позивачки в Російській Федерації.

Зазначений лист містить відзив на його позов щодо визначення місця мешкання їхніх дітей та копії документів, долучених до нього, як додатків, що підтверджують викладені юридичні факти набуття позивачкою та її сином громадянства Російської Федерації, їх реєстрації та постійного місця мешкання на території Російській Федерації, а саме:

- копія акту обстеження житлово побутових умов позивачки ОСОБА_3 від 20.09.2021 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- копія довідки з місця роботи ОСОБА_3 в державній установі Російської Федерації з 27.06.2016;

- копія договору купівлі - продажу нерухомого майна від 12.10.2018 - будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за яким ОСОБА_3 діє як покупець - громадянка Російської Федерації;

- копія паспорту громадянина Російської Федерації на ім`я ОСОБА_3 , виданого 27.04.2017 з місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , копія якого завірена власноручним підписом позивачки;

- копія паспорту громадянина Російської Федерації на ім`я ОСОБА_4 (тобто нашого сина з позивачкою), виданого 29.11.2018 з місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , копія якого завірена власноручним підписом позивачки.

Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те, що позивачка, як сторона по справі, починаючи з моменту звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мала інший правовий статус, ніж зазначений нею в позовній заяві та встановлений судами першої та апеляційної інстанції, а саме - набуття громадянства та постійного мешкання на території Російської Федерації.

При цьому, позивачка зловживає використанням свого правового статусу, оскільки при розгляді даної справи приховувала від суду вищевказані факти. тоді як по іншій справі - у спорі за його позовом про визначення місця проживання дітей, згідно відзиву та вищевказаним документам, навпаки користується цим статусом, посилаючись на Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, та зазначаючи, що справа про визначення місця проживання дітей не підсудна українським судам.

Внаслідок цього вважає, що вищевказані обставини (юридичні факти) повідомлені позивачкою, мають ознаки нововиявлених обставин, зазначені в пункті першому частини другої статті 423 ЦПК України, а саме: вже існували на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції; є такими, що не були встановлені судом першої та апеляційної інстанції; не були і не могли бути відомі йому в той час як особі, яка звертається з цією заявою, оскільки позивачка та/або її представник адвокат Дейнегін С.М. свідомо ухилились від повідомлення вищевказаних обставин суду при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції; є істотними для розгляду справи, оскільки входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, заявник вимушений звернутись до суду із даною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами підтримав, просив задовольнити, з підстав, які зазначені у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, вважає, що в задоволенні заяви, слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2021 року про стягнення аліментів, було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2020 року.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»: нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з ново виявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Одночасна наявність названих умов для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є обов`язковою.

Згідно із п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками ново виявлених обставин є їх існування на час розгляду справи, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто, коли їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, як таке було прийнято судом).

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, в узагальненні Верховного суду України «Практика перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами в порядку цивільного судочинства» зазначено: трапляються випадки, коли суд кваліфікує як нововиявлені обставини ті, які виникли після ухвалення судового рішення, тобто які є новими.

Судам необхідно звернути увагу, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення. Обставина, яка виникла пізніше, є такою, що не могла бути врахована судом при розгляді справи, тому є підставою для нового звернення до суду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Необхідно відзначити, що у з`ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами має значення факт та момент встановлення відповідних обставин заявником та характер цих обставин як доказів у справі. У даному випадку визначальним є істотність для справи обставин, які підтверджуються певними доказами і на які посилається заявник як на нововиявлені, та з`ясування того, чи були або могли бути ці обставини відомими заявникові на момент вирішення спору.

Заявник посилається як на підставу для скасування судового рішення існування істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як визначено нормами процесуального закону, необхідними умовами існування нововиявлених обставин згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що: вони повинні існувати на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №1321/1713/2012. від 27 червня 2019 року у справі №2604/29253/12. від 27 червня 2019 року у справі №2-1981/11 (8/333/2/171).

При цьому, неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо, та який підтверджує відповідні обставини, не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

З вищенаведеного вбачається, що незалежно від того, чи мала сторона реальну можливість подати до суду докази в обґрунтування своїх заперечень, лише той факт, що на час розгляду справи, стороні були відомі обставини, які він вважає нововиявленими, вже є достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки сама по собі обізнанність сторони про обставини справи на час її розгляду судом, суперечить змісту п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, а тому такі обставини не є нововиявленими у розумінні зазначеної вище норми закону.

Суд вважає обставини, на які вказує заявник про наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами з огляду на те, що позивачка, як сторона по справі, починаючи з моменту звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мала інший правовий статус, ніж зазначений нею в позовній заяві, а саме - набуття громадянства та постійного мешкання на території Російської Федерації., в розумінні положень закону не є нововиявленими та такими, що не свідчать про існування доказів, які раніше не могли бути доступними та що вони могли б призвести до іншого результату судового розгляду.

Стороною заявника під час звернення із заявою про скасування рішення, не доведено, що в нього не було можливості надати ці докази на остаточному судовому слуханні і що ці докази є вирішальними.

Слід зазначити про те, що судом була надана оцінка всім доказам у справі, які не можуть бути переоцінені під час розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, й відповідно переоцінка доказів не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, як і оцінка нових доказів.

Відповідно до ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі. В разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи не знайшли свого об`єктивного підтвердження наявність нововиявлених обставин, на які посилається заявник як на підставу перегляду рішення суду у дані справі, а тому в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 423-429 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2021 року, у зв`язку з нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Дубас