справа №619/4515/21
провадження №2/619/1521/21
УХВАЛА
іменем України

13 вересня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.

Імена (найменування) учасників справи:
позивач: військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України;
відповідач: ОСОБА_1 ,
Суть питання, що вирішується ухвалою.
08 вересня 2021 року представник військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Сотник К.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України кошти у розмірі 24574,49 грн, як відшкодування шкоди заподіяної державі, в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виникла у зв`язку із достроковим звільненням з військової служби, виплатою одноразової грошової допомоги при укладанні контракту про проходження військової служби, виплати в повному обсязі грошового забезпечення у квітні 2020 року та вартості недоносу речового майна, отриманого під час проходження служби.
Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 (справа №810/2610/16 провадження №11-1004апп18) вказала, що відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. За змістом статті 25 Закону № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міноборони та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, перебуваючи на публічній службі, під час навчання в Академії був відрахований через недисциплінованість. За таких обставин спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18). Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.
Пунктом 17 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
У зв`язку з вищевикладеним, даний спір про стягнення з ОСОБА_1 шкоди заподіяної державі, в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка виникла у зв`язку із достроковим звільненням з військової служби, виплатою одноразової грошової допомоги при укладанні контракту про проходження військової служби, виплати в повному обсязі грошового забезпечення у квітні 2020 року та вартості недоносу речового майна, отриманого під час проходження служби, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви.

Частиною 4 статті 186 ЦПК України визначено, що ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено.

Згідно з ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Згідно п. 15.5 ч. 1 «Перехідні положення» Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 186, 258-261, 351-354, пунктом 15.5 ч. 1 «Перехідні положення» Розділу ХІІІ ЦПК України, суддя

постановив:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення суми.
На виконання вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України роз`яснити військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2021 року.

Суддя Є. А. Болибок