Справа № 933/126/21
Провадження № 2/933/70/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

секретаря судового засідання - Осадчої Л.В., Камак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні автомобілем, та встановлення порядку користування автомобілем, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021 року позивач - ОСОБА_4 , звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні автомобілем, та встановлення порядку користування автомобілем.

Цивільна справа перебувала в провадженні судді Олександрівського районного суду Донецької області - Шинкаренко А.І.

29.09.2021 року, у зв`язку із закінченням повноважень судді Олександрівського районного суду Донецької області Шинкаренко Аліни Іванівни, розпорядженням керівника апарату Олександрівського районного суду Донецької області № 27Р/221/21, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, та головуючим суддею з розгляду цивільної справи № 933/126/21 визначено суддю Попович І.А.

Ухвалою судді Попович І.А. від 30.09.2021 року позовну заяву прийнято до свого провадження.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 30 серпня 2014 року вона з відповідачем ОСОБА_2 уклала шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 458.

17 вересня 2014 року ними було набуто майно - автомобіль ВАЗ 21140, д.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який був зареєстрований на відповідача.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06.11.2018 року, шлюб між ними було розірвано.

Постановою Донецького апеляційного суду, від 21.12.2020 року по справі № 240/753/18 позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - подружжя було задоволено частково, а саме: визнано спірний автомобіль спільною частковою власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , по 1/2 його ідеальної частки за кожним.

Але, на теперішній час вона не може домовитись з відповідачем про порядок користування спірним автомобілем, оскільки відповідач категорично відмовляється надавати їй автомобіль, а також не надає дублікати ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Просить усунути перешкоди в користуванні автомобілем марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та зобов`язати ОСОБА_2 , передати їй в користування, протягом місяця з дня передачі, автомобіль ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, дублікати ключів, та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля. Крім того, просить встановити наступний порядок користування даним автомобілем: - наступний місяць, за попереднім, після передачі автомобіля від ОСОБА_2 (далі - співвласник) до ОСОБА_1 (далі - співвласник), передати даний автомобіль у користування ОСОБА_2 ; - в подальшому користуватися автомобілем почергово, з передачею вказаного автомобіля щомісяця від одного співвласника транспортного засобу до іншого; - при передачі автомобіля, водночас передати ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу; - при передачі автомобіля, в паливному баку має бути не менше 10 літрів пального. Також, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати по справі.

Позивач, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Надала суду пояснення відповідні викладеним в позовній заяві.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву (а.с.46-49), в якому зазначив, що позивачем не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач утримує у себе зазначений автомобіль або іншим чином реалізує своє право, як співвласника, володіти та розпоряджатися ним.

Постанова Донецького апеляційного суду від 21.12.2020, на яку посилається позивач, як джерело доказу тієї обставини, що автомобіль утримується відповідачем, лише підтверджує той факт, що на момент її ухвалення автомобіль перебував у спільній власності подружжя, але не доводить той факт, що він на момент виникнення спору щодо реалізації права на спільну часткову власність утримує автомобіль.

Позивачем не надано до суду жодного доказу щодо того, що на момент виникнення спору та звернення до суду відповідач володіє даним автомобілем. Листом від 13.02.2021 відповідач повідомив позивача про те, що він жодним чином не перешкоджає їй у реалізації її права на користування автомобілем. Одночасно, відповідач проінформував позивача про відсутність у нього у володінні та користуванні зазначеного автомобілю.

За наявною у відповідача інформацією, постановою державного виконавця від 20.11.2018 у виконавчому провадженні № 5773485 на зазначений у позовній заяві автомобіль накладено арешт, що унеможливлює, у тому числі, розпоряджатися та користуватися ним. Зазначена постанова на теперішній час не скасована.

Позивач жодного разу не звертався до відповідача з приводу передачі їй дублікату ключів від автомобілю, не наводить жодного доказу наявності спору у цій частині.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено наявність спору щодо володіння, користування, розпорядження спільною частковою власністю, вчинення відповідачем дій, спрямованих на перешкоджання позивачу у реалізації права власника частки у спільній частковій власності.

Листом від 13.02.2021 року відповідач проінформував позивача, що він жодним чином не перешкоджає їй у її праві користування спірним автомобілем, та проінформував позивача про відсутність у нього зазначеного автомобіля.

Позивач не зазначила, яким саме чином та у який спосіб відповідач категорично відмовляється надавати їй автомобіль, чинить перешкоди у користуванні ним.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, надані ними письмові докази, встановив наступне.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06.11.2018 року, шлюб зареєстрований 30.08.2014 року між сторонами, - розірвано (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, позивач 03.01.2020 року змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (а.с.9).

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 10.08.2020 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, та визнано спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя. В іншій частині позову, відмовлено (а.с.10-15).

Постановою Донецького апеляційного суду, від 21.12.2020 року, рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 10.08.2020 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задоволено частково, та визнано спірний автомобіль спільною частковою власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , по 1/2 його ідеальної частки за кожним (а.с.16-22).

Листом від 02.02.2021 року позивач звернулась до відповідача з пропозиціями, щодо встановлення порядку користування спірним автомобілем (а.с.24-25).

Листом від 13.02.2021 року відповідач проінформував позивача, що він жодним чином не перешкоджає їй у її праві користування спірним автомобілем, та проінформував позивача про відсутність у нього зазначеного автомобіля. За останньою відомою йому інформацією, автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_8 . Зазначив, що він відмовляється від своєї частки автомобіля (а.с.26-27).

Постановою державного виконавця від 20.11.2018 у виконавчому провадженні № 57734585 на спірний автомобіль накладено арешт з забороною його відчуження (а.с.51).

Листом ТСЦ № 1443 від 07.07.2021 року, позивачу роз`яснено, що присутність співвласника при перереєстрації транспортного засобу є обов`язковою (а.с.86).

Спірний автомобіль марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, згідно полісу № АР7547014, застрахований у ТДВ СК "Альфа-Гарант" (а.с.105-106).

Згідно відповідей ТСЦ № 1443 від 06.08.2021 року та 10.09.2021 року, спірний автомобіль зареєстрований на ім`я: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2014 року (а.с.124,153).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.11.2019 року, у позовних вимогах відповідача до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , про встановлення факту купівлі-продажу - 13.07.2015 року автомобіля марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, а також припинення права власності, відмовлено. Мотивувальна частина рішення містить відомості про встановлення судом під час розгляду справи тієї обставини, що 13.07.2015 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі за № 680, якою уповноважив їх користуватися, експлуатувати, продати автомобіль, представляти його інтереси, як власника транспортного засобу, з усіх без виключення питань, пов`язаних з експлуатацією, відчуженням автомобіля, укладання від його імені будь-яких договорів цивільно-правового характеру, у тому числі, договору купівлі-продажу, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови договору (а.с.131-132).

Відповідно до відповіді ТДВ СК "Альфа-Гарант" від 08.09.2021 року, між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та власником спірного автомобіля, 06.04.2021 року був укладений договір обов`язкового страхування з терміном дії до 06.04.2022 року (а.с.141).

Позивач зверталась до відділення поліції № 1 Краматорського РУП з зверненнями про незаконне заволодіння спірним автомобілем (а.с.158).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР7547014 ТДВ СК "Альфа-Гарант" від 07.04.2021 року, страхувальником спірного автомобіля марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, є ОСОБА_11 (а.с.199).

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні.

Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті.

До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинені або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як роз`яснено у п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Постановою КМ України від 26.09.2011 року за № 1029 були затверджені зміни до Правил дорожнього руху, відповідно до яких пункт 2.2 ПДР був викладений викласти в такій редакції: власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В порушення вказаних норм, позивачем не надано об`єктивних та переконливих доказів того, що відповідач утримує у себе спірний автомобіль, не надано доказів, що відповідачем чиняться перешкоди їй у користуванні спірним автомобілем.

Відповідач під час розгляду справи по суті даний факт заперечував, зазначив, що не перешкоджає позивачці в її праві користуватись автомобілем та зазначив про відсутніть у нього спірного автомобіля. На підтвердження доводів відповідача суд приймає рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.11.2019 року та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР7547014 ТДВ СК "Альфа-Гарант" від 07.04.2021 року.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що спірний автомобіль, власниками якого є сторони по справі, в користуванні у відповідача не перебуває, автомобілем користуються треті особи, відповідач не перешкоджає позивачу у її праві користуватись автомобілем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт того, що відповідач чинить їй перешкоди у здійсненні права користування автомобілем, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовної вимоги в частині усунення перешкод в користуванні автомобілем, відсутні.

Оскільки позовні вимоги про зобов`язання відповідача передати їй в користування, протягом місяця з дня передачі спірного автомобіля дублікати ключів, та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля, а також встановлення порядку користування даним автомобілем є похідними від первісної позовної вимоги, суд дійшов до висновку, що вони також задоволенню не підлягають.

У зв`язку з заявленням під час судових дебатів представником відповідача клопотання про ухвалення рішення для вирішення питання про судові витрати, суд вважає за необхідне відповідно до п. 5 ч. 7 ЦПК України, призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити відповідачу строк 5 днів після ухвалення рішення суду для надання доказів про розмір витрат, сплачених у зв`язку з розглядом справи.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 77, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 361, 391, 396 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні автомобілем марки ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та встановлення порядку користування автомобілем ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, - відмовити.

Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначити на 09:00 годину 08 грудня 2021 року.

Встановити відповідачу ОСОБА_2 строк 5 днів після ухвалення рішення суду для надання доказів про розмір витрат, сплачених у зв`язку з розглядом справи.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 23 листопада 2021 року.

Повний текст рішення складено 03 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_4 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.