У Х В А Л А Справа № 932/7210/21

Провадження № 2-з/932/192/21

07 вересня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Куцевола В.В., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Олікс Інвест» та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

06.09.2021 року до суду надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Олікс Інвест» та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно з позовом Дніпровською міською радою подано клопотання про забезпечення позову, у якому прохає суд накласти арешт на нежитлове приміщення № 151, загальною площею 192,7 кв.м., ганок літ. «а», ганок з навісом в загальному користуванні літ. «а2», яке розташовано по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; заборонити державним реєстраторам та ОСОБА_1 , будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нежитлове приміщення № 151, загальною площею 192,7 кв.м., ганок літ. «а», ганок з навісом в загальному користуванні літ. «а2», яке розташовано по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101; заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку, інші дії, передбачені чинним законодавством), окрім як дій по виконання ухвали суду про забезпечення позову по цій справі, щодо нежитлового приміщення № 151, загальною площею 192,7 кв.м., ганок літ. «а», ганок з навісом в загальному користуванні літ. «а2», яке розташовано по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

В обґрунтування вказаної заяви, а також у позові, позивач посилається на те, що предметом спору є витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлового приміщення № 151, загальною площею 192,7 кв.м., ганок літ. «а», ганок з навісом в загальному користуванні літ. «а2», яке розташовано по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101. Нежитлове приміщення є комунальною власністю територіальної громади м. Дніпра. Нежитлове приміщення вибуло із власності громади на підставі підроблених документів. З посиланням на норми ст.ст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, постанову Верховного Суду України від 25.05.2016 року по справі № 6-605цс16, постанову Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 року, міська рада звернулась до суду з клопотанням про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про залишення її без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видом забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язані із предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що є узагальненням судової практики з розгляду цивільних справ певної категорії, яку імплементовано у державі, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно, суд, за клопотанням позивача, може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного. Предметом спору є витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення № 151, загальною площею 192,7 кв.м., ганок літ. «а», ганок з навісом в загальному користуванні літ. «а2», яке розташовано по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101.

Ані до позовної заяви, ані до заяви про забезпечення позову не долучено доказу, що підтверджує титульне володіння відповідачем спірним нерухомим майном.

Внаслідок відсутності такого доказу, суд позбавлений можливості пересвідчитись у реальності спору з відповідачем, а також у тому, що при накладенні арешту чи іншого обтяження нерухомого майна, будь піддані публічним обтяженням саме права відповідача, як власника. Тобто, суд не може пересвідчитись у тому, що при вжитті заходів забезпечення позову не будуть порушені права інших осіб.

Окрім того, суд враховує і те, що заява позивача про забезпечення позову не містить викладу жодних, власне самого позивача, обставин, які зумовлюють потребу в обмеженні прав відповідача, тобто зумовлюють необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Заява містить виключно посилання на зміст позовних вимог та Постанови Верховного Суду України та Пленуму Верховного Суду України. Будь-яких фактичних обставин, що свідчать про існування певних ризиків саме у цій справі, їх взаємозв`язок з правовими підставами вжиття заходів забезпечення позову не наведено. Заява має формальний, шаблонний характер і не містить навіть покликань на те, що при невжитті заходів забезпечення позову майбутнє рішення суду буде утруднене виконанням чи взагалі таким, що не може бути виконано.

Основними із принципів цивільного судочинства є змагальність та рівність сторін, диспозитивність цивільного судочинства.

Тому, за відсутності відповідних обґрунтувань з боку позивача, пришукання судом самостійно підстав для вжиття заходів забезпечення позову є порушенням цих принципів, що свідчитиме про необ`єктивність суду.

За викладених обставин, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача Дніпровської міської ради про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол