Справа № 185/5260/20
Провадження № 2/185/377/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Ольхової К.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/5260/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович, про визнання дійсною угоди (договору) про припинення договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович, в якому просить (з урахуванням уточнення позовних вимог від 07.12.2020 року) суд визнати дійсною угоду (договір) про припинення 17.08.2018 року договору довічного утримання від 15 червня 2015 року за № 612, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В.

Позов мотивовано тим, що 15 червня 2015 року ОСОБА_5 уклав договір довічного утримання з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , спадкоємицею, яка перейняла обов`язки набувача після її смерті є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача - ОСОБА_5 , подав відповідачці ОСОБА_4 повідомлення про виконання умов договір довічного утримання від 15 червня 2015 року. 17.07.2018 року ОСОБА_4 надіслала ОСОБА_5 лист в якому повідомила, що відмовляється від прийняття 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 . 14.11.2019 року рішенням суду ОСОБА_5 було визнано недієздатним та призначено ОСОБА_1 на ним опікуном. 28.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою оформити нотаріально припинення договору довічного утримання, на що нотаріус направив позивачу відмову в зв`язку з небажанням ОСОБА_4 посвідчувати нотаріальну угоду про розірвання договору довічного утримання.

Відповідач надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що додане до позовної заяви повідомлення ОСОБА_7 від 10.07.2018 року через відсутність на ньому підпису ОСОБА_7 чи іншої уповноваженої особи не має ознак документу та правочину, є неналежним письмовим доказом. ОСОБА_1 не є донькою ОСОБА_5 , а була тільки його опікуном і тільки з 17.12.2019 року. Договір про припинення договору довічного утримання опікун не вправі вчиняти без дозволу органу опіки та піклування, так як договір стосується цінного майна та підлягає нотаріальному посвідченню.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник позивача пояснив, що лист ОСОБА_4 від 17.07.2018 року та повідомлення ОСОБА_5 від 10.07.2018 року є угодою, яка може бути визнана дійсною судом. Описка в прізвищі ОСОБА_5 , зазначення ОСОБА_7 , не може бути підставою для відмови в позові, оскільки суд може встановити належність документу особі. ОСОБА_4 не виконувала обов`язків за договором довічного утримання.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив суду, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, ст.755 ЦК України передбачено можливість тільки розірвання договору довічного утримання. Угоди, яку позивач просить визнати дійсною, не існує, лист від 10.07.2018 року є неналежним доказом. ОСОБА_4 прийняла спадщину, тобто всі права та обов`язки спадкодавця ОСОБА_6 . Пропозицій про розірвання або припинення договору довічного утримання від ОСОБА_5 не надходило, до нотаріусу сторони не звертались для посвідчення угод про розірвання або припинення договору довічного утримання. Лист від 10.07.2018 року був надісланий ОСОБА_7 , а не ОСОБА_5 .

Третя особа в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви не заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 червня 2015 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_8 нотаріально посвідчений договір довічного утримання, предметом якого була 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 (а.с.20-21).

Пунктом 4 договору довічного утримання передбачено, що ОСОБА_8 зобов`язується надавати ОСОБА_5 довічно матеріальне забезпечення, а також догляд.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.11.2019 року визнано недієздатним ОСОБА_5 та встановлено над ним опіку; призначено ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_5 .

Встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 18, 87-91).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , після її смерті спадщину за заповітом прийняла ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №860/2018.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №217/2020.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно листа від 17.07.2018 року від ОСОБА_4 , адресованого ОСОБА_7 , ОСОБА_4 повідомляє, що в порядку частини 2 ст.757 ЦК України вона відмовляється від прийняття 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка перейшла до ОСОБА_8 за договором довічного утримання укладеним з ОСОБА_7 . Вказала, що відповідна заява буде подана нею у межах спадкової справи після смерті її матері ОСОБА_8 .

Однак, в подальшому ОСОБА_4 прийняла спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №860/2018.

ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщика М.В. із заявою про припинення дії договору довічного утримання, посилаючись на письмову відмову ОСОБА_4 від договору довічного утримання від 15.06.2015 року.

Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик М.В. роз`ясненням № 16/02-17 від 12.02.2020 року, повідомив, що 12 лютого 2020 року ОСОБА_4 звернулась до нього з заявою про відкладення розгляду звернення ОСОБА_1 , мотивуючи, що буде звертатися до суду для судового захисту своїх спадкових прав.

Згідно з ч.2 ст.202, ч.4 ст.203, ч.1 ст.209 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Власник нерухомого майна має право встановити (скасувати) вимогу нотаріального посвідчення договору (внесення змін до договору), предметом якого є таке майно чи його частина, крім випадків, якщо відповідно до закону такий договір підлягає нотаріальному посвідченню. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на нерухоме майно та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

Згідно ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Так, відповідно до вимог ст.219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1,5 ст.81 ЦПК України).

В частині 3 статті 12 ЦПК України вказано , що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду належних та допустимих доказів.

Проте позивачем не надано суду доказів досягнення угоди або укладення договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про припинення 17.08.2018 року договору довічного утримання від 15 червня 2015 року за № 612, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В.

При розгляді справи не встановлено існування домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про припинення договору довічного утримання від 15 червня 2015 року за № 612.

Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Таким чином, відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович, про визнання дійсною угоди (договору) про припинення договору довічного утримання відмовити у повному обсязі.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа - Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович, місцезнаходження: м.Павлоград, вул.Соборна, буд.103, прим.14.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення в повному обсязі складено 08 вересня 2021 року.

Суддя А. О. Врона