П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

за участі секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої адресної допомоги,

за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2020 року, ухвалене суддею Бедьом В. І.,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради в особі директора Біксея А.Б. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої адресної допомоги.

Позов обґрунтований тим, що відповідачка ОСОБА_1 з 20.07.2015 перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради (з 05.07.2018 департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради) як внутрішньо переміщена особа, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 року № 509.

Згідно з пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. При цьому розмір грошової допомоги визначається на підставі пункту 3 вказаного Порядку.

20.07.2015 відповідачка звернулася із заявою та необхідними документами за призначенням грошової допомоги відповідно до цього Порядку. Рішенням управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 13.07.2015 ОСОБА_1 було призначено грошову допомогу на період: із 20.07.2015 по 19.09.2015 у розмірі 442 грн та на період з 20.09.2015 по 19.11.2015 - 221,00 гривень.

Пунктом 6 зазначеного Порядку передбачено, що грошова допомога не призначається у разі коли будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, яка перевищує 10-ти кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в частині використання бюджетних коштів, виділених із державного бюджету та компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг в Управлінні соціального захисту населення м. Ужгород за період з 01.01.2014 по 31.03.2016 Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 11.07.2016 № 07-04/13 встановлено, що 28 осіб мали в наявності на депозитних банківських рахунках кошти, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, яким УПСЗН Ужгородської міської ради нараховано та виплачено, а відповідно внутрішньо переміщеними особами отримано щомісячну адресну допомогу на загальну суму 431 770, 88 гривень. У довідці до акту перевірки зазначено, що відповідачці неправомірно нараховано та виплачено 1 335,03 грн у зв`язку з наявністю у неї депозиту в ПАТ «Дельта Банк».

Згідно з абзацом 2 пункту 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу.

На виконання зазначеного Порядку та вимоги Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 27.07.2016 № 07-04-6-14/3318 про усунення порушень, виявлених ревізією, позивачем направлено на адресу відповідачки лист із пропозицією надати докази щодо підтвердження чи спростування висновків ревізії, які нею на спростування висновків ревізії не подано та отримані кошті в розмірі 1 335,03 грн не повернуті.

Посилаючись на наведені обставини та положення абзацу 3 пункту 11 даного Порядку, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму надміру виплаченої адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 1 335,03 гривень.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р. від 3 липня 2019 року цивільну справу за цим позовом передано на розгляд за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2020 року у задоволенні позову Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради просив скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вказував на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача відповідачка ОСОБА_1 не скористалася.

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому їх неявка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції від представниці позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому вона відкликає клопотання від 12.01.2021 за №34.08-05/89 про закриття апеляційного провадження у зв`язку з погашенням відповідачкою ОСОБА_1 заборгованості, яке просить не розглядати, а щодо погашення відповідачкою боргу, то це свідчить про визнання нею позову, а тому представниця позивача просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 20.07.2015 звернулася до органу соціального захисту населення м. Ужгорода з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.11).

На підставі цієї заяви рішенням управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 13.07.2015 відповідачці було призначено грошову допомогу на проживання з 20.07.2015 по 19.09.2015 у розмірі 442 грн та на період з 20.09.2015 по 19.11.2015 у розмірі 221 гривень (а.с.12).

Згідно з довідкою позивача за № 34.04.03-08/423 від 10.06.2019 відповідачці ОСОБА_1 було надано як переміщеній особі допомогу на проживання у період з липня 2015 року по листопад 2015 року на загальну суму 1 335,03 гривень (а.с.19).

Позивач посилається на те, що під час перевірки відповідно до акту ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності в частині використання бюджетних коштів, виділених з державного бюджету та компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресною допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг в Управлінні соціального захисту населення м. Ужгород, за період з 01.01.2014 року по 31.03.2016 року Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 11.07.2016 року № 07-04/13встановлено, що 28 осіб мали в наявності на депозитних банківських рахунках кошти, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та яким УПСЗН Ужгородської міської ради нараховано та виплачено, а відповідно внутрішньо переміщеними особами отримано щомісячну адресну допомогу на загальну суму 431 770, 88 гривень (а.с.14-16).

Також позивач стверджує, що у довідці до зазначеного акту перевірки вказано, що відповідачці ОСОБА_1 неправомірно було нараховано та виплачено 1 335,03 грн із тих підстав, що в неї був наявний депозит у ПАТ «ДельтаБанку» (а.с.17-18).

Так, відповідно до пункту 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Згідно з пунктом 11 Порядку (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміни обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів із дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів із недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Пунктом 12 даного Порядку регламентовано, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі, зокрема виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або повідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України констатовано, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як убачається із зазначених вище акту ревізії від 11.07.2016 № 07-04/13 та довідки про наявність депозиту, то в них не підтверджено, що саме відповідачка ОСОБА_1 на час отримання грошової допомоги мала на депозитному банківському рахунку грошові кошти, в тому числі які б перевищували 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних громадян.

Будь-яких інших доказів про наявність у відповідачки наявних у банку депозитних коштів, матеріали справи не містять та позивачем не доведено.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів доходить висновку, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтується на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас колегія суддів зазначає, що на час розгляду цієї справи в Закарпатському апеляційному суді між сторонами є фактично відсутній спір, оскільки як убачається із доданої представницею позивача-апелянта ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції копії банківської квитанції від 21.10.2020, то відповідачкою ОСОБА_1 повернуто позивачу спірні 1 335,10 гривень. Проте суд апеляційної інстанції у даному випадку, відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України, перевіряє на законність і обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції на час його ухвалення, оскільки апелянт від свого клопотання від 12.01.2021 № 34.08-05/89 про закриття апеляційного провадження внаслідок відсутності предмета спору (а.с.79), відмовився і наполягав на розгляді його апеляційної скарги.

Отже, на переконання апеляційного суду, оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача-апелянта Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 вересня 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді