Ухвала

Іменем України

09 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 766/5739/16

провадження № 61-12258ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Дергільова Олена Григорівна, про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи:

ОСОБА_6 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Дергільова О. Г. (далі - приватний нотаріус Херсонського МНО),

в якому просив визнати недійсними:

- договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_1 , укладений

між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;

- договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;

- договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

-договір іпотеки квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 лютого 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування від 16 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватний нотаріусом Херсонського МНО Дергільовою О. Г., зареєстрований в реєстрі за № 1731.

Скасовано рішення, індексний номер 24493793 від 16 вересня 2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку

АДРЕСА_1 , загальною площею 0,08 га.

Визнано недійсним договір дарування від 16 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватний нотаріусом Херсонського МНО Дергільовою О. Г., зареєстрований в реєстрі за № 1730.

Скасовано рішення, індексний номер 24493729 від 16 вересня 2015року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру

АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 22 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського МНО Дергільовою О. Г., зареєстрований в реєстрі за № 2016.

Скасовано рішення, індексний номер 25469821 від 22 жовтня 2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру

АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним договір іпотеки від 22 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського МНО Дергільовою О. Г., зареєстрований в реєстрі за № 2017.

Скасовано рішення, індексний номер 25471520 від 22 жовтня 2015 року про державну реєстрацію іпотеки.

Скасовано рішення, індексний номер 25473508 від 22 жовтня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідачі діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду його правам, оскільки відчуження належного їм майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на це майно як боржника.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

ОСОБА_7 , ОСОБА_5 оскаржили його в апеляційному порядку.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із заявою, в якій просила зупинити апеляційне провадження

у зазначеній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 666/4350/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за рахунок спадкового майна. Також заявником зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2021 року зупинено апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 лютого 2021 року до залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_4 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що боргові зобов`язання ОСОБА_8 не були предметом оспорювання в цій справі, тому відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи в апеляційному порядку

до вирішення спору, який виник між ОСОБА_3 та спадкоємцями ОСОБА_8 щодо задоволення вимог кредитора, у зв`язку з чим відсутні підстави для зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України. Разом з тим, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, тому наявні підстави для зупинення провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_4 на підставі пункту 1 частини першої статті 251 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу апеляційного суду в частині вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України і ухвалити в цій частині нове рішення про зупинення провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Також до касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст ухвали Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2021 року отримано представником заявника під розписку у суді апеляційної інстанції 27 липня 2021 року на підставі поданої ним заяви від 17 червня 2021 року.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільної процесуальних правовідносин та їх гарантій.

До ознак, що характеризують правосуддя, відноситься, у тому числі, здійснення правосуддя тільки у передбаченому законом порядку (процесуальна форма). При цьому під правосуддям необхідно розуміти не лише діяльність суду щодо вирішення спору про право, але й обов`язкове дотримання процесуальної форми, в якій не просто передбачені порядок і послідовність вчинення процесуальних дій, а й відображено вимоги справедливих (належних) судових процедур.

При цьому цивільна процесуальна форма завжди обов`язково має нормативний і системний характер. По-друге, вона, по суті, передбачає «алгоритм» поведінки кожного суб`єкта при розгляді та вирішенні цивільної справи (у тому числі і суду). По-третє, становить гарантію дотримання законності, оскільки її недодержання призводить до різних негативних наслідків.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З наведених у зазначеній нормі підстав вбачається, що провадження

у справі може бути зупинено лише до закінчення її розгляду по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду

від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-12302/11 (провадження

№ 61-32935св18) та від 10 квітня 2019 року у справі № 201/2292/15-ц (провадження № 61-35617св18).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (рішення у справі «Фрідлендер проти Франції», заява № 30979/96, від 20 червня 2000 року).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Подібні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 29 березня

2021 року у справі № 233/2071/19 (провадження № 61-4210св20),

від 26 лютого 2021 року у справі № 175/860/19 (провадження

№ 61-2958ск21).

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа № 666/4350/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за рахунок спадкового майна.

При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на зміст позовної заяви та досліджених судом матеріалів справи,

у справі № 666/4350/15-ц оспорюється правомірність розпорядження відповідачем майном, як кредитором у боргових зобов`язаннях, що виникли у нього із ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 як на підставу свої позовних вимог посилався на недійсність вчинених щодо спірного нерухомого майна угод з підстав їх фіктивності та недобросовісної поведінки спадкоємців боржника, направлених на недопущення звернення стягнення на спадкове майно, відповідачі позов не визнали та доводили, що спірне нерухоме майно не мало статусу спільного майна подружжя, а його відчуження відбулося з дотримання вимог закону.

Отже, боргові зобов`язання ОСОБА_8 не були предметом оспорювання в цій справі, тому відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи в апеляційному порядку до вирішення спору, який виник між ОСОБА_3 та спадкоємцями ОСОБА_8 щодо задоволення вимог кредитора.

Верховний Суд в ухвалі від 26 лютого 2021 року у справі № 175/860/19 (провадження № 61-2958ск21) зазначив, що зупинення провадження допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо.

Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору. Наведене узгоджується

з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду

від 27 травня 2020 року у справі № 916/2739/19.

Отже, суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає у тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ між собою полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи.

Тобто, у кожному конкретному випадку, учасник справи, який зацікавлений у зупиненні провадження у справі, має надати обґрунтування суду, що без результатів розгляду іншої справи, цю справу розглядати об`єктивно неможливо.

Таким чином, доводи заяви ОСОБА_1 про зупинення апеляційного провадження у зазначеній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 666/4350/15-ц за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за рахунок спадкового майна не свідчать про об`єктивну неможливість розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Херсонського МНО Дергільова О. Г., про визнання правочинів недійсними, оскільки відсутні підстави вважати, що обставини, які можуть бути встановлені під час розгляду справи № 766/5739/16-ц, мають значення для розгляду цієї справи.

Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, для зупинення провадження

у справі.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження ухвали Херсонського апеляційного суду від 25 травня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Дергільова Олена Григорівна, про визнання правочинів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Херсонського апеляційного суду

від 25 травня 2021 року в частині вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук