Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2021 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.,

за участі секретаря судового засідання Яремчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.01.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 16000,00 грн. Підписавши заяву, відповідач підтвердив, що погоджується на те, що заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», складає між ним та банком кредитний договір. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач станом на 30.11.2020 допустив заборгованість 45002,39 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі.

У судове засідання представник позивача Меркулова В.В. не з`явилася, надіслала до суду заяву, що просить розглянути справу за її відсутності. Надала суду заперечення, у якому заперечувала доводи відповідача щодо не визнання позову. Позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача адвокат Чубар О.В. надіслала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що позов не визнається у повному обсязі, оскільки із позовної заяви та доданих матеріалів, не можливо встановити достовірні складові заборгованості заявленої у позові, не зазначено за який період дану суму нараховано та на яку картку. Крім того, згідно виписки за договором № б/н станом на 03.12.2020р., наданої позивачем, відповідач за весь час користування кредитом, здійснював погашення кредиту. Станом на 14.12.2017 р. ( коли було здійснено останній платіж відповідачем) відповідачем повернено банку кошти на суму 50 261,95 грн. І згідно ж цієї довідки, при здійсненні підрахунку фактично знятих коштів відповідачем, з таких операцій, як здійснення покупки, зняття готівки, кошти на мобільний зв`язок, сума фактично отриманих відповідачем коштів становить 32 433,97 грн. Тобто, відповідачем було отримано 32 433,97 грн., а повернено - 50 261,95 грн., що свідчить про повне погашення заборгованості по тілу кредиту.

В Анкеті-заяві від 26.01.2011 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку відсутні будь які відомості, з якими саме Умовами та Правилами надання банківських послуг мали ознайомити позивача, в тому числі посилання на їх реквізити (дати їх затвердження). Крім того, у самій Анкеті, відсутні дані самої картки банку, яка видавалась відповідачу, відсутній ліміт картки, відсутні умови використання картки (відсотки погашення, штрафи, пеня, умови списання), поля залишились пустими.

Також позивач зазначає, що в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 року, сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі - 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0% - для картки «Універсальна голд».

При цьому, слід звернути увагу що сама Анкета - заява підписана 26.01.2011 р., а позивач посилається на редакцію Умов та Правил від 01.03.2019 р. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.01.2011 року.

Вважає даний позов не обґрунтованим, та просить відмовити у даному позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмовити повністю.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.01.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 16000,00 грн. Підписавши заяву, відповідач підтвердив, що погоджується на те, що заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», складає між ним та банком кредитний договір. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач станом на 30.11.2020 допустив заборгованість 42 383,23 грн, яка складається з наступного: 16000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26383,23 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона- підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, а саме позивач.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками.

Суд звертає увагу на розбіжності, які містяться у вимогах позовної заяви та доданої до справи позивачем виписки за договором №б/н станом на 03.12.2020 р., у якій міститься інформація операцій здійснених з карти. Так, згідно даної виписки, відповідачу було нараховано 359 290,02 грн. яка складалася із заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит; заборгованості за користування кредитним лімітом; пені за кредитом; списання відсотків за використання кредитного ліміту; списання нарахованих за овердрафт відсотки; комісії за обслуговування ( членські внески); штрафів та пеня; тіла кредиту.

Однак, за рішенням банку, з відповідача було здійснено відміну штрафів за минулі періоди на суму 316 906,79 грн. У зв`язку з чим заборгованість після відміни штрафів стала складати - 42 383,23 грн.

Згідно виписки за договором №б/н станом на 03.12.2020 р., розмір штрафів становить 3400 грн. та пені - 1700 грн. Позивачем не надано доказів щодо розрахунку списаних штрафів.

Із позовної заяви та доданих матеріалів не можливо встановити достовірні складові заборгованості заявленої у позові у розмірі 42 383,23 грн., не зазначено за який період дану суму нараховано та на яку картку.

Також, звертаю увагу, що згідно довідки, долученої до позовної заяви позивачем, банком було видано п`ять кредитних карток, терміни дії яких завершились у січні 2017 р., але банк продовжував нараховувати на них відсотки, штрафи, пеню та інші складові заборгованості. Дана довідка не містить жодних реквізитів, підписів, печатки, як зі сторони позивача так зі сторони відповідача.

Згідно довідки, долученої до позовної заяви позивачем, про зміну умов кредитування, зазначено, що банком було встановлено кредитний ліміт 16 000 грн. 08.01.2013 р. на картку НОМЕР_1 , термін дії якої сплив у листопаді 2011р. Дана довідка не містить жодних реквізитів, підписів, печатки, як зі сторони позивача так зі сторони відповідача. Відомості, щодо інформування банком відповідача про зміну умов Договору, у позовній заяві та доданій до неї матеріалів справи, відсутні.

Інших доказів, щодо встановлення кредитного ліміту відповідачу на інші картки, у матеріалах справи немає.

Крім того, згідно виписки за договором № б/н станом на 03.12.2020 р., наданої позивачем, відповідач за весь час користування кредитом, здійснював погашення кредиту. Станом на 14.12.2017 р. відповідачем повернено банку кошти на суму 50 261,95 грн. І згідно ж цієї довідки, при здійсненні підрахунку фактично знятих коштів відповідачем, з таких операцій, як здійснення покупки, зняття готівки, кошти на мобільний зв`язок, сума фактично отриманих відповідачем коштів становить 32 433,97 грн. Тобто, відповідачем було отримано 32 433,97 грн., а повернено - 50 261,95 грн., що свідчить про повне погашення заборгованості по тілу кредиту.

Обґрунтування позивача, право вимоги в частині заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.01.2011 року, що міститься виключно лиш у позовній заяві, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг.

В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 року, сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі - 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0% - для картки «Універсальна голд».

При цьому, сама Анкета - заява підписана 26.01.2011 р., а позивач посилається на редакцію Умов та Правил від 01.03.2019 р. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України.

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

Суд прийшов до висновку, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.01.2011 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом 04.12.2020 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оскільки, витяг з Тарифів обслуговування кредитних та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, вважаю, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.01.2011 року, шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафів.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі та заборгованості за простроченими відсотками, не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача з їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 26.01.2011 року, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Таким чином, позивачем не доведено, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання з відсотків за користування кредитними коштами.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Аналогічна позиція міститься у постанові Вінницького апеляційного суду по справі №126/2351/20 від 02.09.2021 року.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, а саме відсутність підстав для стягнення боргу за кредитним договором, позов АТ КБ «ПриватБанк» являється безпідставним, не доведеним в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 207, 256, 257, ч. 4 ст. 267, ст. 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: