Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
13.09.2021 2/394/300/21
У Х В А Л А

п р о з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

13 вересня 2021 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого-судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Довгій С.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області, приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альона Володимирівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

17.08.2021 року позивачі звернулися до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідачки про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування.

25.08.2021 року ухвалою судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області прийнято позовну заяву та відкрито провадження за цивільним позовом про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування.

13.09.2021 року позивачі звернулися до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із заявою про забезпечення позову шляхом заборони нотаріусу вчиняти нотаріальні дії з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , посилаючись на те, що 25 серпня 2021 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області відкрито провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області, приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альона Володимирівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування та призначено справу до підготовчого судового засідання на 22.09.2021 року.

Підставою відкриття провадження у справі стало їх звернення до суду 17.08.2021 року з позовною заявою.

Зокрема в позовній заяві ними зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 ти років помер їх рідний дядько ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 87 років померла їх тітка ОСОБА_4 (дружина їх дядька ОСОБА_5 ).

Зазначені особи за життя перебували у зареєстрованому шлюбі.

Те, що їх мама доводилась рідною сестрою померлому ОСОБА_5 , підтверджується відповідними правовстановлюючими документами.

З них слідує, що вони (позивачі) за ступенем спорідненості доводились племінниками померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Їх мама знаходилась в безпосередньому родинному зв`язку з померлим ОСОБА_5 та була близьким родичем померлому, а саме рідною сестрою.

Померлі постійно проживали в с. Свердликове Новоархангельського району (на той час зараз Голованівський) Кіровоградської області.

За період спільного проживання у дядька та тітки спільних дітей чи окремо в кожного дітей не було, а тому тягар догляду за ними був на них та їх матері. Останні відносились до них, як до рідних дітей і неодноразово в період нашого спільного проживання наголошували на тому, що все майно, яке було нажито ними за життя вони передадуть їм за заповітом.

У зв`язку зі зміною сімейних обставин, а саме необхідності догляду за померлими в 2014 році вони переїхали на постійне місце проживання з АРК Крим до с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області.

Позивач ОСОБА_1 , після переїзду на територію України, подарував ( та переоформив) на покійного дядю свій автомобіль - Шкоду Октавію 2010 року випуску, для того, щоб останній мав можливість возити свою дружину їхню (позивачів) тітку до магазину, в лікарню, коли вони були на роботі. В сім`ї були довірливі відносини. Так, вони з дядьком постійно обробляли його паї спільною технікою, дбали про дядька та його дружину, придбавали продукти харчування, ліки, неодноразово возили їх до лікарні в смт Новоархангельськ та в м. Київ до своїх знайомих лікарів.

В 2015 році вони придбали в АДРЕСА_1 однокімнатну квартиру з метою переїзду в м. Київ на роботу та на сімейній раді було прийнято рішення придбати також квартиру по сусідству для дядька та його дружини, спочатку планувалось, що в означену квартиру дядько та його дружина будуть переїздити на період зими, а потім і на постійне місце проживання, коли поступово продадуть своє майно в с. Свердликове. Необхідність переїзду дядька та його дружини була для того, щоб за ними можливо було здійснювати і в подальшому догляд, адже вони мали тяжкі хвороби, похилий вік, потребували стороннього догляду.

Для придбання квартири позивачі підшукали через знайомого ріелтора варіанти, неодноразово привозили до майбутньої квартири дядька та його дружину, потім, так, як коштів в дядька не хватало на таке придбання, вони надали зі своїх збережень 10000 доларів США, з яких близько 5000 доларів США також позичали в своїх знайомих та друзів.

Після придбання квартири вони зробили в будинковолодінні дядька з його дружиною решітки та замінили вікна, мали встановити сигналізацію, для того, щоб дядько та його дружина могли покинути будинок на час зими.

Потім вони знайшли для автомобіля Шкода Октавія, що належав позивачеві ОСОБА_6 та був зареєстрований на дядька (був по суті подарований ОСОБА_7 дядькові) автогараж поблизу свого автогаражу там же в АДРЕСА_1 . Для придбання такого автогаражу було продано автомобіль Кіа Сореното 2009 року, про що можуть засвідчити свідки.

Всі сімейні свята вони проводили виключно з дядьком та його дружиною, в селі всі сусіди та односельці знали та знають, що дядько та його дружина називали їх синами, планували залишити все майно в спадок саме їм, однак вони не настоювали про таку дію, довіряючи будь - яким рішенням дядька.

ОСОБА_5 раптово помер від наявних у нього серцевих хвороб та, на їх погляд, не встиг скласти заповіт, як обіцяв під час спільних розмов.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно.

Оскільки дядько раптово помер, після поминок, з його дружиною ОСОБА_4 та після консультації в нотаріуса в смт Новоархангельськ було досягнуто згоди, що їх мати, як спадкоємець другої черги, прийме поки що його частку в квартирі та нежитловому приміщенні в с. Софіївська Борщагівка Києво - Святошинського району Київської області, а вона прийме все інше спадкове майно, що вони (позивачі) будуть продовжувати за нею доглядати та дбати, потім вона залишить заповіт відразу на них - позивачів. Такі дії потрібні були для того, щоб зекономити на переоформленнях всього майна та сплаті обов`язкових платежів, тим більше вони довіряли один одному, вони стидались з тіткою говорити про свої майнові інтереси в майні дядька та її майні.

Однак, в серпні - вересні 2020 року, коли їх мама з дружиною дядька вирішили поїхати до нотаріуса, вона тяжко захворіла та не встигла приступити до оформлення, потім вони забрали її (тітку) до м. Києва, адже їй було тяжко в с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області жити після смерті дядька в їх будинкові.

Через деякий час тітка повернулася до с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області та вони переїхали за нею, щоб здійснювати догляд. Крім них за померлою також доглядала їхня мама.

У грудні 2020 року ОСОБА_4 оформила свою частину спадщини після смерті свого чоловіка - їхнього дядька, маючи намір в послідуючому частину рухомого майна (трактор, причіпне обладнання та інше рухоме майно) продати, а на все інше майно нерухомість земельні ділянки зробити заповіт на їхні ім`я.

В січні 2021 року ОСОБА_4 тяжко захворіла, в неї було виявлено короновірусну інфекцію, на час перебування тітки в лікарні був відсутній з нею будь-який контакт, оскільки лікарі не допускали до тітки з тією метою, щоб забезпечити недопущення зараження даним видом інфекції їх, але разом з тим вони кожен день приїжджали до лікарні, купували тітці необхідні ліки, передавали засоби гігієни, які їм говорили, а також передавали продукти харчування, в більшості молочні продукти та червону ікру, які зміцнювали імунітет, тобто слідували чітким інструкціям лікарів, які проводили лікування тітки, також їхня мама провідувала тітку та купувала їй мінеральну воду. Наголошували на тому, що деякі ліки, які могли б допомогти померлій, вони купували в м. Києві, оскільки на території Новоархангельщини вони були відсутні в аптеках.

18.03.2021 року, не дивлячись на старання лікарів та наявність відповідних ліків, вона померла.

Позивачі вказали, що вони проживали однією сім`єю, як з дядьком та тіткою до часу їх смерті, були пов`язані спільним побутом, проживали разом, мали взаємні права та обов`язки, доброзичливо ставились один до одного, вони допомагали за життя померлим, як в матеріальному так і в морально-психологічному плані, підтримували їх та займались їх похованням.

Звернули увагу, що померлі дядько та тітка обоє перебували у похилому віці та потребували стороннього догляду в силу хвороб, які в них були наявні, за загальним правилом похилий вік особи починається з 60 років (на підставі досліджень, проведених Всесвітньою організацією охорони здоров`я).

Метою встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини є зміна черговості спадкування та оформлення спадкових прав після смерті тітки у відповідних частках у нотаріуса.

Вони на даний час не можуть приступити до оформлення спадкових прав з однієї із причин того, що законодавством не встановлено іншого способу (порядку) встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, ніж як вирішення цього питання у судовому порядку.

Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

У зв`язку з чим вони вимушені звертатись до суду з даною безспірною вимогою.

Стосовно зміни черговості одержання права на спадкування зазначили наступне .

Чинний ЦК України налічує п`ять черг спадкоємців за законом та право спадкування за правом представлення (ст.ст. 1261,1262,1263,1264,1265,126 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Положення даної статті стосуються їх, як спадкоємців, що проживали зі спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Положення даної норми стосуються відповідачки у справі, яка доводиться спадкодавиці рідною сестрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зміна черговості за даною нормою можлива, якщо спадкоємці різних черг не дійшли згоди щодо питання спадкування майна, як визначено у ч. 1 ст. 1259 ЦК України.

Наголошували на тому, що відповідач, після смерті дядька та тітки уникає будь - яких контактів з ними не бажає спілкуватись, стверджує, що все належить їй, хоча за життя декілька разів відвідувала померлих, будь-якої виду допомоги їм не надавала, та після смерті дядька приїздила на поминки і в сімейному колі в присутності свідків прохала, щоб вони і в подальшому доглядали за тіткою, а вона не буде претендувати на спадщину.

Позивачі проживали разом з дядьком та тіткою, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, займались доглядом померлих, як осіб похилого віку, ремонтом домоволодінь, в яких спільно проживали, матеріально забезпечували померлих, опікувались про них на протязі майже семи років, це виражалась не тільки в наданні матеріальної допомоги, а в живому спілкуванні, порадах, святкуваннях днів народжень, як їх так і померлих, приготуванні їжі, прибиранні та облаштуванні приміщення, де вони проживали разом (оскільки померлі, враховуючи їх похилий вік, не могли це здійснювати в повній мірі), поїздок на спільний відпочинок на річку, море, до лісу, читанні газет, розповідей про події в селі та в світі, поїздок до аптек, лікарні та відділу соціального забезпечення населення. А також просили врахувати суд, що померлі, крім похилого віку, тяжко хворіли та потребували стороннього догляду, який вони, вважаючи своїм обов`язком, по черзі здійснювали.

А відповідачка жодних цих дій не вчиняла та взагалі не цікавилась побутовим життям померлих, зокрема рідної сестри.

На їх погляд, скоріш за все померла не могла знати, що за нормами матеріального права її сестра відповідач у справі, після її смерті, може успадкувати належне їй майно, а вони залишаться осторонь.

Наявність у них документів на придбане померлими майно вже вказує, що в них існували довірчі відносини.

За таких обставин, на їх погляд, вони мають повне моральне право спадкувати разом з відповідачкою належне померлій майно.

Вони просили суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт спільного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області, однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 2014 року по час її смерті; встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженця с. Дангара Фрунзенського району Ферганської області Узбекистан із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області, однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 2014 року по час її смерті. Змінити черговість одержання права на спадкування майна (права на майно) після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємцями четвертої черги, право на спадкування майна (права на майно) після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області разом із спадкоємцем другої черги ОСОБА_3 .

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Разом з тим, строк прийняття та оформлення спадщини після смерті їх тітки спливає у вересні 2021 року, об`єктивно спір до закінчення строку прийняття та оформлення спадщини судом розв`язано не може бути. Разом з тим, відповідачка є громадянкою РФ, неодноразово висловлювала намір продати все майно відразу після оформлення спадщини та, забравши кошти, поїхати до РФ. При цьому позивачка вже продала все рухоме майно, що було в помешканні тітки та дядька, та належало в тому числі і позивачам інструмент та інвентар для сільгоспробіт, бензопилу, плуг, культиватор, мінітрактор та інше, означені обставини викривають об`єктивну необхідність в застосування заходів до забезпечення позову. При цьому, в разі незабезпечення позову в справі інших перепон відповідачці в оформленні спадщини не буде, а подальше прийняття спадщини відповідачки не позбавить її можливості відчужити все майно. В подальшому виконання рішення суду не буде можливим в разі його задоволення, крім того, відпадуть і самі підстави позову, а позивачі позбавляться права на ефективний судовий захист в суді.

Інститут забезпечення позову є невід`ємною складовою права на судовий захист, оскільки є дієвим процесуальним засобом попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні судового рішення, поновлення прав або інтересів особи у випадку їх порушення або невизнання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч. ч. 3, 10 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони особі, яка набуде процесуального статусу відповідача здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивачів, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідачки, яка може успадкувати майно, а потім сховати його, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що майно позивачів буде відчужене, а позивачі не зможуть захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження без нових звернень до суду.

Таким чином, з огляду на те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову спрямована безпосередньо на заборону нотаріусу на вчинення нотаріальних дій, позивачі просять не застосовувати зустрічне забезпечення передбачене у ст. 154 ЦПК України, оскільки відсутні підстави для його застосування, а вжиття заходів забезпечення позову не нестиме жодних збитків для відповідачки. З метою недопущення спричинення значної шкоди заявникам та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, є необхідність вжиття негайних заходів, направлених на ефективний захист та поновлення порушених/оспорюваних прав позивачів, за захистом яких він звернувся.

Позивачі вважають, що ефективним заходом забезпечення позову для розгляду даної справи та таким, що одночасно не викличе для інших сторін будь яких негативних наслідків буде заборона приватному нотаріусу вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 до закінчення судового розгляду даної справи та набранням судовим рішенням законної сили.

Право подання заяви про забезпечення позову після відкриття провадження у справі передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

За наведених обставин просили суд - заборонити приватному нотаріусу Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альоні Володимирівні вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області до набранням судовим рішення у справі законної сили.

Дослідивши цивільну справу, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

В розумінні ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У ч. 1 ст. 150 ЦПК України перераховано види забезпечення позову.

Згідно частин 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

В ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» дана дефініція нотаріуса, ним є уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

У статтях 4 та 5 Закону України «Про нотаріат» визначені права та обов`язки нотаріуса.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють таку нотаріальну дію: видають свідоцтва про право на спадщину.

Ст. 66 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» вказує, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

В розумінні ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Подана позивачами заява про забезпечення позову відповідає положенням ст. 151 ЦПК України.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість, яких надано Верховною Радою України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі встановлення факту, що має юридичне значення та зміну черговості одержання права на права на спадкування та заявлений позивачем захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивачів за захистом яких вони звернулися до суду.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову (заборони вчиняти певні дії) підставою для його застосування є зміна черговості та одержання права на спадкування разом з іншим спадкоємцем (відповідачкою у справі), оскільки після настання часу та права визначеного ч. 1 ст. 1298 ЦК України на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачкою, і в подальшому отримання свідоцтва про право на спадщину - свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Окремо суд зазначає, що заява позивачами подана після відкриття провадження у справі, часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 , строк на отримання свідоцтва настає ІНФОРМАЦІЯ_8 , тобто через шість місяців, після чого приватним нотаріусом може бути видано свідоцтво спадкоємцю (відповідачці), що в майбутньому у разі задоволення позову утруднить виконання рішення суду. Об`єктивно справу розглянути справу до зазначеного строку неможливо.

Враховуючи предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, суд вважає за можливе заборонити приватному нотаріусу Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альоні Володимирівні вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємиці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області, приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альона Володимирівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування.

Суд не вбачає підстав для застосування стосовно позивачів зустрічного забезпечення позову (ст.154 ЦПК України), оскільки відсутні підстави такого забезпечення.

Враховуючи вмотивоване, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 8, 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 4, 12, 13, 19, 149, 150, 151, 152, 153, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області, приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альона Володимирівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування - задовольнити у повному обсязі.

Заборонити приватному нотаріусу Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альоні Володимирівні вчиняти дії по оформленню права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємиці ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області, приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альона Володимирівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ст. 382 КК України).

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Копію ухвали негайно після постановлення направити учасникам поштою, в разі наявності електронних адрес на електрону пошту.

Роз`яснити учасникам справи положення ч. 1 ст. 158 ЦПК України, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена через Новоархангельський районний суд до Кропивницького Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: