КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/7172/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Київ
Справа № 757/38183/20-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, яка подана представником ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Литвинової І.В.,
у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення особи,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить встановити особу громадянина України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є громадянином України, народився у м. Сімферополь АР Крим, у лютому 2017 року втратив паспорт громадянина України, для відновлення якого мав намір звернутися до підрозділу Державної міграційної служби України або Центру надання адміністративних послуг за місцем фактичного проживання у м. Києві. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2020 року скасовано постанову Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2018 року та рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 на території України, з тих підстав, що заявником не надано доказів ініціювання питання щодо проведення процедури встановлення особи, а також доказів звернення заявника до міграційної служби із заявою про видачу паспорта замість втраченого, на підставі якої приймають рішення про відмову чи задоволення такої заяви, що буде відповідати Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13 квітня 2012 року № 320, тому були відсутні правові підстави для встановлення зазначеного факту, оскільки заявником не використано досудового врегулювання даного питання відповідно до вказаного Порядку. Крім того, процедура встановлення належності до громадянства України не повинна застосовуватися до заявника, так як він отримував паспорт громадянина України, про що він вказує у заяві.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, з врахуваннямухвали Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2021 року про виправлення описки, заяву задоволено.
Встановлено юридичний факт, а саме : що заявник ОСОБА_2 є ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане МіськРАГС 06 лютого 1987 року за актовим записом № 207, батько ОСОБА_4 - грузин, мати ОСОБА_5 - кримська татарка, громадянин України з 1991 року, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополь, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22 березня 2016 року № , адреса місця реєстрації, у передбаченому законом порядку, за адресою: АДРЕСА_1 ).

Не погоджуючись з рішенням, представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Адамишин А.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на його незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що справа була розглянута без належного повідомлення заінтересованої особи про дату та час розгляду справи, на адресу ЦМУ ДМС повідомлення про відкриття провадження, слухання справи не надходили, копія оскаржуваного рішення судом направлена не була, а тому представником заінтересованої особи не були надані до суду першої інстанції документи, які стали підставою для відмови ОСОБА_2 у видачі паспорта громадянина України.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що матеріали проведених перевірок ДЗНД СБУ спростовують факти документування вказаної невстановленої особи міграційними органами паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , нібито, виданого Нахімовським РВ УМВС в м. Севастополі, втрати зазначеного документу (насправді зазначений паспорт громадянина України був вилучений співробітниками поліції, як речовий доказ протиправної діяльності), та підтверджують бажання заявника незаконно легалізуватися на території нашої держави під фіктивними даними.
14.09.2020 року заявник звернувся до Управління Центру надання адміністративних послуг Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про видачу паспорта громадянина України замість втраченого паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 06.03.2012, Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополь.

У заяві зазначив, що паспорт було втрачено 02.03.2017 за місцем проживання.
За результатами проведення перевірок за заявою Деснянським РВ ЦМУ ДМС встановлено, що 12.05.2017 Директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України затверджено висновок № 2-ID/2017 щодо службової перевірки за фактом оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки на анкетні дані заявника, яка проводилась завідуючим сектору по роботі з Єдиним державним демографічним реєстром ВГПР УДМС України в Херсонській області - ОСОБА_6 ..

В рамках проведеної службової перевірки встановлено, що 14.12.2016 до Генічеського PC УДМС України в Херсонській області із заявою про втрату паспорта громадянина України звернувся заявник, уродженець Російської Федерації, надавши документи: копію втраченого паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 06.03.2012 Нахімовським РВ УМВС в м. Севастополь; копію водійського посвідчення, виданого в АР Крим 16.09.2008; копію картки платника податків, видану 13.01.2016 Державною фіскальною службою в Херсонській області.

В ході опрацювання матеріалів по втраті паспорта особу не ідентифіковано, втрачений паспорт не перевірено за розподілом бланків паспортів громадянина України, згідно інформаційного листа ДМС України (вхід. № 8878 від 22.07.2015), який свідчить, що паспортний документ зазначеної серії, номера, ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» не випускався, не підтверджено належність заявника до громадянства України, перевірки, відповідно п. 41 та п. 50 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, не проведені, висновок не складався та керівником територіального підрозділу не затверджувався.
Під час оформлення заявнику паспорта громадянина України у формі ID картки № НОМЕР_4 Генічеським РС УДМС України в Херсонській області було порушено вимоги чинного законодавства: п.п. 41, 49, 50, 51, 62 Порядку та Закону України «Про громадянство України» в результаті недбалого виконання своїх посадових обов`язків провідного спеціаліста Генічеського РС УДМС України в Херсонській області.
Враховуючи наведене, висновком службової перевірки від 12.05.2017 паспорт громадянина України у формі ID -картки № НОМЕР_4 , оформлений 26.12.2016 Генічеським РС УДМС України в Херсонській області на ім`я заявника визнано таким, що оформлений з порушенням вимог Порядку та таким, що відповідно до п. 110 зазначеного Порядку недійсним, підлягає вилученню та знищенню.
На підставі висновку № 2-ID/2017 від 12.05.2017 щодо службової перевірки Генічеського PC УДМС України в Херсонській області за фактом оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки на анкетні дані заявника, Деснянським РВ ЦМУ ДМС 30.09.2020 на підставі матеріалів перевірки заяви прийнято рішення про відмову заявнику в оформленні паспорта громадянина України замість утраченого.

Матеріали перевірок ДЗНД СБУ спростовують факти документування вказаної невстановленої особи міграційними органами паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , нібито, виданого Нахімовським РВ УМВС в м. Севастополі, втрати зазначеного документу (насправді зазначений паспорт громадянина України був вилучений співробітниками поліції, як речовий доказ протиправної діяльності), та підтверджують її бажання незаконно легалізуватися на території нашої держави під фіктивними даними.
Відтак доводи, викладені в заяві заявником, не можуть братися до уваги, оскільки вмотивовано не відповідають вимогам законодавства, жодних належних та допустимих доказів тих обставин, що заявник є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ним не надано.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні заяви про встановлення особи.

Заявник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заявник ОСОБА_2 пояснив, що народився у м. Сімферополі, до 15 років проживав з батьками, а після їхньої смерті з 2003 року проживав з бабусею, навчався в спортивному інтернаті, займався спортом - боксом, їздив на тренування. Квартиру, в якій проживала бабуся, забрали родичі, у м. Севастополі його прописали знайомі, прізвища їх він не пам`ятає. Документів про закінчення школи він не отримував, в інших навчальних закладах не навчався.

Протягом тривалого часу, коли він займався спортом, його утримував його товариш ОСОБА_7 , прізвища його він також не пам`ятає. З 2007 року він став періодично проживати у м. Києві, куди приїжджав на тренування по боксу, проживав у друзів, які його утримували, також у м. Києві він став працювати.

Також пояснив, що його безпідставно переслідують працівники НАБУ, звинувачуючи його у пособництві ОСОБА_8 у вчиненні злочинів щодо підробки паспортів. Працівники НАБУ вилучили у нього особистий телефон, де були записані номери телефонів всіх друзів та знайомих, які могли б допомогти у відновленні документів. Тому він вимушений був переховуватись, виїжджати до Туреччини, використавши для виїзду за кордон України закордонний паспорт свого друга ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про встановлення особи, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником докази достовірно підтверджують, що він є ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , його батько ОСОБА_4 , грузин за національністю, а мати ОСОБА_5 , кримська татарка.
06 березня 2012 року ОСОБА_10 отримав паспорт (на підставі обміну) в Нахімовському РВ УМВС України в місті Севастополі серії НОМЕР_2 , а також було зареєстровано місце його проживання за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 отримав картку платника податків № НОМЕР_3 .

Під час видачі паспорта відповідальними особами міграційної служби була допущена суттєва помилка, а саме: в графі «місце народження» було зазначено «місто Москва, ОСОБА_11 ». Такі відомості не відповідають дійсності і є помилковими. В свідоцтві про народження заявника, яке є документом, що підтверджує факт народження дитини, чітко зазначено, що місце народження ОСОБА_12 є м. Сімферополь, АР Крим.

Після анексії Криму ОСОБА_10 отримав довідку від 22/03/2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як і передбачено законом.

У лютому 2017 року ОСОБА_10 втратив паспорт громадянина України.

У зв`язку з цим та через відсутність можливості звернення до підрозділу Державної міграційної служби України за місцем реєстрації в АР Крим, заявник мав намір звернутися до підрозділу Державної міграційної служби України або Центру надання адміністративних послуг за місцем фактичного проживання у м. Києві.

11 вересня 2017 року Печерський районний суд міста Києва у справі № 757/44694/17-ц постановив рішення, встановивши факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України з 24 серпня 1991 року по 11 вересня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 08.04.2020 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2018 року скасовано, постановлено нове рішення про відмову у встановленні факту постійного проживання. Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року встановив факт того, що ОСОБА_10 отримував паспорт громадянина України і саме тому процедура встановлення належності до громадянства України не повинна до нього застосовуватися.

Окрім того, заявник включений до реєстру виборців, що підтверджується Роздруком персональних даних з Державного реєстру виборців, виданого відділом ведення ДРВ Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації 20 вересня 2019 року, з наступними даними: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виборча адреса: АДРЕСА_2 , включений до Державного реєстру виборців 18 січня 2016 року, номер виборчої дільниці 850162.

За викладених обставин суд першої інстанції вважав доведеними обставини про те, що ОСОБА_10 набув громадянство України з 24 серпня 1991 року, не виходив з нього та не втрачав, тому дійшов висновку про наявність підстав для встановлення особи: заявник ОСОБА_2 є ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополь Автономної республіки Крим (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане МіськРАГС 06 лютого 1987 року за актовим записом № 207, батько ОСОБА_4 - грузин, мати ОСОБА_5 кримська татарка, громадянин України з 1991 року, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополь, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22 березня 2016 року № , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Проте з висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки висновки зроблені за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник ОСОБА_2 посилається на те, що встановлення його особи за рішенням суду необхідне для отримання паспорта громадянина України замість втраченого паспорта. Належний йому паспорт громадянина України ОСОБА_2 втратив у лютому 2017 року, однак можливість звернення до підрозділу ДМС України за місцем реєстрації в АР Крим відсутня.

Розділом VIII Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України № 456 від 06.06.2019 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 року за № 620/33591 передбачена процедура встановлення особи, якщо в результаті перевірок за заявою про втрату/викрадення / обмін у зв`язку із непридатністю паспорта згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу IV цього Тимчасового порядку не буде ідентифіковано особу.

Відповідно до п. 2-4 розділу VIII Тимчасового порядку, особі пропонується надати наявні документи, у тому числі з фотозображеннями. За відсутності документів, за якими може бути встановлено особу, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, дані про яких зазначаються заявником в окремому зверненні довільної форми. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою згідно з додатком 14 до цього Тимчасового порядку.

Ураховуючи обставини документування кожної конкретної особи, під час проведення процедури встановлення особи здійснюється перевірка за даними відомчої інформаційної системи ДМС та засобами поштового або фельд`єгерського зв`язку надсилаються запити до органів державної влади відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України».

Висновок за результатами проведення процедури встановлення особи за формою згідно з додатком 15 до цього Тимчасового порядку, погоджений з керівником територіального підрозділу ДМС, затверджується керівником територіального органу ДМС.

Відповідно до п. 40 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року ( в редакції постанови КМУ № 745 від 26.10.2016 року) ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

Згідно з п. 43 Порядку, у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до МВС, Національної поліції, Мін`юсту, органів ДФС, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник.

Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців.

Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС.

Відповідно до п. 51 Порядку, ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт у зв`язку з поданням заяви про втрату паспорта і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Надсилання запитів для перевірки інформації про особу здійснюється відповідно до пункту 41 цього Порядку.

Пунктом 64 Порядку визначено, що якщо за результатами проведення процедури встановлення особи її не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника відповідно до пунктів 100 і 101 цього Порядку.

Відповідно до п.п. 6 п. 35 вищевказаного Порядку, для оформлення паспорта для осіб, яких не було встановлено за результатами процедури встановлення особи, надається рішення суду про встановлення особи.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр», якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Звертаючись до суду з даною заявою про встановлення особи, заявник ОСОБА_2 не зазначив, чи була за його зверненням органами ДМС України проведена процедура встановлення особи, передбачена вищевказаними положеннями законодавства, адже відповідно до п. 35 Порядку рішення суду про встановлення особи надається у тому випадку, якщо особу не було встановлено за результатами процедури встановлення особи.

Проте, відповідно до матеріалів справи, заявник ОСОБА_2 не звертався до органів ДМС для проведення процедури встановлення особи та перевірок, відповідно п. 41, 43, 50 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302.

Як вбачається з матеріалів даної справи, провадження за заявою ОСОБА_2 було відкрито ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року, справу призначено до розгляду в судове засідання на 28 січня 2021 року.

Однак, відповідно до матеріалів справи, заінтересовану особу Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлено не було, копія заяви та ухвали про відкриття провадження судом заінтересованій особі надіслана не була.

Відповідно до супровідного листа суду від 02.12.2020 року про розгляд цієї справи було повідомлено особу, яка не є учасником справи, а саме Печерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у м. Києві ( а.с. 64).

Відповідно до ч.ч. 2 - 5 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За викладених обставин, колегія суддів приймає до уваги докази, надані представником Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, оскільки вони не були подані до суду з причин неповідомлення заінтересованої особи про розгляд даної справи судом.

На підтвердження даних про свою особу заявником надано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , який народився в м. Москва, Росія, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У копії паспорта зазначено, що він виданий Нахімовським РУ УМВС України в м. Севастополь 06 березня 2012 року. В паспорті наявний штамп про реєстрацію місця проживання 14.02.2010 року за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 77-78).

Однак, на підставі доказів, долучених представником заінтересованої особи до апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до листа Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 5/211- 3746 від 14.04.2020 року ( а.с. 170-171) 16 січня 2016 року у міжнародному аеропорту «Бориспіль» співробітниками ДПС України, у особи на ім`я ОСОБА_2 виявлений паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , нібито, виданий Нахімовським РВ УМВС в м. Севастополі на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний документ був вилучений працівниками ВП в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, як такий, що містить ознаки підробки. Того ж дня дані про вчинення кримінального правопорушення вказаним підрозділом поліції кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України та відомості внесено до ЄРДР за № 0000017.

За результатами експертизи Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України надано висновок експерта № 26/971 від 10 лютого 2016 року, відповідно до якого бланк паспорта громадянина України НОМЕР_2 не відповідає за своїми характеристиками аналогічним паспортним документам, які видавались уповноваженими органами ( а.с. 180-182).
Відповідно до матеріалів справи та вищевказаного листа Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 5/211- 3746 від 14.04.2020 року, 22 березня 2016 року ОСОБА_2 повторно використав зазначений паспорт під час оформлення у Херсонській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області ІПН НОМЕР_3 .

Згідно з повідомленням Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 04.09.2020 року, згідно електронних баз даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків Херсонської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі 22 березня 2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримував РНОКПП НОМЕР_3 за паспортом НОМЕР_2 , який було видано Нахімовським РВ УМВС України у м. Севастополь 06 березня 2012 року.
З викладеного вбачається, що заявник для отримання картки платника податків використовував паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , у якому зазначено, що він народився у м. Москва, Росії.
Також зазначений паспорт було використано ним під час звернення до Центру обслуговування громадян «Паспортний сервіс» ДП «Документ» у м. Херсоні з метою оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
За останнім фактом використання вказаного паспорту 23.03.2016 слідчим відділенням Дніпровського ВП ХВП ГУ НП в Херсонській області розпочато досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0001131, а паспорт вилучено та направлено на експертизу.

Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 16.07.2020 року у справі № 766/10188/20, що оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001131 від 23.03.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як вбачається з висновку експерта № 2476 від 06 травня 2016 року , складеного експертом Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, бланк наданого на дослідження паспорта громадянина України серії та номеру НОМЕР_2 , заповненого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого Нахімовським РВ УМВС України в місті Севастополі 06.03.2012 року, не відповідає бланкам відповідних паспортів громадянина України, які знаходяться у офіційному обігу ( а.с. 174-176).
Згідно з листом директора Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 23.04.2019 року на адресу Департаменту консульської служби МЗС України, під час проведення перевірки було встановлено, що відповідно до інформації про постачання бланків паспорта громадянина України за зразком, затвердженим постановою КМУ від 04.06.1994 року № 353, за період 2013 2015 роки, наданої Державним підприємством «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 22.06.2016 року, повідомлено, що постачання бланків серії ЕТ № 406000- 428900 до Автономної Республіки Крим було здійснено 20.09.2013 року. Відповідно бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 Державним підприємством «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» не виготовлявся ( а.с. 177).

Як вбачається з висновку № 2-10/2017 службової перевірки за фактом оформлення паспорта громадянина України у формі ІD-картки ОСОБА_2 , затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 12 травня 2017 року, службовою перевіркою встановлено, що 14 грудня 2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Російської Федерації, звернувся до Генічеського PВ УДМС України в Херсонській області із заявою про втрату паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , надавши документи : копію втраченого паспорта серії НОМЕР_2 , копію водійського посвідчення виданого в АР Крим 16.09.2008 року, копію картки платника податків, видану 13.01.2016 року Державною фіскальною службою в Херсонській області.

Того ж дня, співробітником вказаного міграційного підрозділу прийнято від зазначеної особи заяву-анкету для оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки у зв`язку із втратою попереднього паспорту та 23.12.2016 відправлено дані про особу на друк паспортного документа. 26.12.2016 ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» згаданій особі виготовлено паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , який він не отримав.

Відповідно до висновку вказаної службової перевірки, в ході опрацювання матеріалів по втраті паспорта особу не ідентифіковано, втрачений паспорт не перевірено за розподілом бланків паспортів громадянина України, згідно інформаційного листа ДМС України (вхід. № 8878 від 22.07.2015), який свідчить, що паспортний документ зазначеної серії, номера, ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» не випускався, не підтверджено належність заявника до громадянства України. (а.с. 163-165).
Вищевказаним висновком службової перевірки паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_4 , оформлений 26.12.2016 Генічеським PВ УДМС України в Херсонській області визнано таким, що підлягає вилученню та знищенню.

Відповідно до листа Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 5/211- 3746 від 14.04.2020 року, 06.04.2017 вказана невстановлена особа звернулася до сектору оформлення документів Подільського РВ ГУ ДМС України в м. Києві з заявою-анкетою про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, надавши підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , нібито виданий 20.03.2014 Перевальським PC УДМС України у Луганській області на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 15.04.2017 співробітником зазначеного міграційного підрозділу відправлено дані на друк паспортного документу. 18.04.2017 ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» вказаній особі виготовлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 , який він не отримав.

В подальшому зазначена особа невстановленим способом виїхала до Туреччини, де 11.02.2019 звернулася до Генерального консульства України у м. Стамбул, під даними ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з проханням документувати його посвідченням на повернення в Україну. Вказаною дипломатичною установою України за кордоном зазначеній особі відмовлено у документуванні посвідченням на повернення в Україну у зв`язку з наявною інформацією, що вона в`їхала на територію Туреччини по паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 , виданого 14.09.2011 органом 7101 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з листа Генерального консульства України в Стамбулі № 61318/71-522-257 від 19.02.2019 року на адресу Державної міграційної служби України, 11.02.2019 року до ГКУ в Стамбулі звернувся громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Російської Федерації, тоді як відповідно до наявної в ГКУ інформації зазначений громадянин в`їхав на територію Туреччини по паспорту громадянина України для виїзду за кордон іншої особи ОСОБА_9 ( а.с. 172).
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заявник не заперечував того факту, що він виїжджав до Туреччини за паспортом на ім`я ОСОБА_9 .

Як вбачається з листа начальника Дніпровського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 06.01.2017 року, вилучений у ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_2 після отримання висновку експерта від 06.05.2016 року було долучено до кримінального провадження в якості речового доказу ( а.с. 173).
З викладеного вбачається, що звертаючись до органів Державної міграційної служби України з заявами про втрату паспорта від 14.12.2016 року та від 14.09.2020 року ( в останній заяві зазначено, що 02.03.2017 року за місцем проживання виявив відсутність паспорта) ( а.с. 151), а також у даній заяві до суду заявник ОСОБА_2 повідомив недостовірну інформацію про втрату паспорта, оскільки паспорт громадянина України НОМЕР_2 у нього було вилучено працівниками поліції 22.03.2016 року та долучено до матеріалів кримінального провадження.

З викладеного також вбачається, що облікову картку платника податків, в якій зазначено про внесення ОСОБА_2 до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків 13 січня 2016 року, видану Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області 22.03.2016 року, а також довідку від 22.03.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , уродженця м. Москва, Росія, фактично проживаючого у АДРЕСА_3 , було видано ОСОБА_2 на підставі паспорту серії НОМЕР_2 , тоді як відповідно до висновків службових перевірок органів ДМС паспортний документ зазначеної серії та номеру не випускався.

Відповідно до роздруку персональних даних, що містяться у записі Державного реєстру виборців , включення ОСОБА_2 до Державного реєстру виборців відбулось 18 січня 2016 року також на підставі зазначеного паспорту ( а.с. 81).

Аналізуючи надані заявником докази та пояснення, які виклав заявник у заяві про встановлення особи, а також надані у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції вбачається, що пояснення заявника містять значні суперечності між собою щодо місць його проживання, наявності у нього документів щодо отримання освіти, отримання паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, а також суперечать змісту доказів, доданих заявником до заяви.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у даній заяві до суду про встановлення особи та у заяві про встановлення факту постійного проживання на території України, поданій до Печерського районного суду м. Києва у серпні 2017 року, ОСОБА_2 заявив про те, що він переїхав на постійне місце проживання до міста Києва з 2007 року.

До заяви ОСОБА_2 надано довідку , видану директором ДП «Трансфорвардінг Плюс» ( м. Київ, вул. Стадіонна,5) від 06 липня 2017 року про те, що ОСОБА_2 працює охоронцем в Дочірньому підприємстві «Трансфорвардінг Плюс» з 03 травня 2007 року по даний час, про що зазначено у наказі № 54-к від 03.05.2007 року ( а.с. 85).

Однак в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що постійно проживає у м. Києві з 2010 року, працював офіційно у ДП «Трансфорвардінг Плюс» з 2012 року по 2016 рік, отримував заробітну плату та сплачував податки. Звільнився з вказаного підприємства у 2016 році.

Разом з тим, на запитання суду щодо обставин оформлення довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у 2016 році у м. Херсоні, заявник ОСОБА_2 суду повідомив, що до 2016 року у м. Києві він постійно не проживав, а лише приїжджав у м. Київ на тренування по боксу, а також на збори та змагання, які проводила Федерація боксу, а проживав він у м. Одесі та у Криму, де тренувався, займаючись боксом.

При цьому, у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.03.2016 року адреса місця фактичного проживання ОСОБА_2 зазначена - АДРЕСА_3 .

Також заявник пояснив, що попередня довідка про отримання ідентифікаційного коду, яка була отримана ним на підставі паспорту, виданого у 2004 році, залишилась за місцем проживання у Криму, однак через анексію Криму він не зміг забрати свої документи, при ньому залишились лише свідоцтво про народження та посвідчення водія.

За викладених обставин суд апеляційної інстанції не приймає до уваги вищевказану довідку ДП «Трансфорвардінг Плюс», оскільки її зміст суперечить поясненням самого заявника.

При цьому враховуючи повідомлення Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі від 04.09.2020 року про те, що картка платника податків була отримана ОСОБА_2 лише 22 березня 2016 року, пояснення заявника про офіційне працевлаштування в ДП «Трансфорвардінг Плюс» в 2012 році та наявність у нього іншої картки платника податків ( з іншим номером) не підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналізуючи надані заявником докази, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи не підтверджуються відомості про особу заявника ОСОБА_2 , про які ним повідомлено в заяві та які він просить встановити за рішенням суду.

Так, свідоцтво про народження ОСОБА_2 містить очевидні недостовірні відомості, а також у ньому відсутні обов`язкові реквізити, що вносяться відповідними органами при видачі паспорта громадянина України.

З копії наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь. Графи свідоцтва « Район» та «область» не заповнені, а у графі «республіка» зазначено «АР Крим».

Також зазначено, що актовий запис № 207 про народження здійснено в день народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , а свідоцтво видане 06 лютого 1987 року, місце реєстрації м. Сімферополь «Гор.ЗАГС».

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Українській РСР, що затверджена наказом Міністерства юстиції УРСР № 22/5 від 29.12.1984 року, що була чинною станом на 1987 рік, реєстрацію народження здійснюють Відділи ЗАГСу виконкомів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів.

Станом на 1987 рік, на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 19.02.1954 року, до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки належала Кримська область.

Статус Кримської області було змінено Законом УРСР від 12 лютого 1991 року, відповідно до якого відновлено Кримську Автономну Радянську Соціалістичну Республіку в межах території Кримської області в складі Української РСР.

Відповідно до Закону України від 29.04.1992 року було визначено, що автономною складовою України є Республіка Крим.

Законом України від 17 березня 1995 року назва республіки була визначена як «Автономна Республіка Крим».

Таким чином, відсутність у свідоцтві про народження « НОМЕР_1 » від 06 лютого 1987 року запису в графі «область» - Кримська, натомість зазначення про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у республіці «АР Крим», - є даними, яких об`єктивно не існувало станом на 1987 рік, тобто є недостовірними даними, а тому зазначене свідоцтво не може бути прийнято до уваги як належний, допустимий та достовірний доказ.

Також слід зазначити, що серія бланка свідоцтва про народження - «АП» була закріплена за Автономною Республікою Крим у 2002 році згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України № 1367 від 12 вересня 2002 року «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану».

Крім того, вбачається, що датою здійснення запису в книзі реєстрації актів про народження вказана дата народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який припадає на вихідний день неділю.

Також, відповідно до п. 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26 червня 1992 року паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після

досягнення 16-річного віку.

Згідно з п. 13 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 316 від 17.08.1994 року, що була чинною до 18.07.2006 року, одночасно із заповненням паспорта працівник паспортної служби проставляє на документах, що стали підставою для видачі паспорта штамп форми № 3 про видачу паспорта.

Заявник ОСОБА_2 , 1987 року народження, досяг 16 - річного віку в 2003 році, однак у наданому ним свідоцтві про народження штамп про видачу паспорта громадянина України - відсутній.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що по досягненню 16-річного віку ним у 2004 році було отримано паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 ( дата видачі 25.09.2004 року), проте у зв`язку його пошкодженням у 2012 році він отримав на підставі обміну паспорт серії НОМЕР_2 .

В судовому засіданні представник ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Адамишин А.В. пояснив, що паспорт серії НОМЕР_8 громадянину ОСОБА_2 відповідними органами не видавався, як і паспорт НОМЕР_2 , щодо якого є також вищевказаний висновок службової перевірки, згідно з яким паспортний документ зазначеної серії та номера ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» не випускався.

Щодо адреси місця реєстрації у АДРЕСА_1 заявник пояснив, що оскільки в нього відсутнє власне житло, то за вказаною адресою його зареєстрували знайомі особи, прізвища яких він не пам`ятає.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до копії вищевказаного паспорта, датою реєстрації заявника за вказаною адресою : АДРЕСА_1 Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополі є 14 лютого 2010 року, який припадає на вихідний день неділю.

Посилання представника заявника на те, що особа заявника також підтверджується посвідченням водія, яке Законом України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» віднесено до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Статтею 13 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» посвідчення водія віднесено до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Однак вказаною нормою передбачено, що такі документи оформляються із застосуванням засобів Єдиного демографічного реєстру, який було створено на підставі зазначеного Закону, прийнятого 20 листопада 2012 року.

Відповідно до ст. 29 вказаного Закону посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідчення водія виготовляється у формі картки.

На лицьовому боці посвідчення водія інформація розміщується в такій послідовності:

1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) дата і місце народження; 5) дата видачі; 6) дата закінчення строку дії; 7) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 8) серія і номер документа; 9) відцифрований підпис особи; 10) категорія; 11) особливі відмітки.

Разом з тим, з наданого заявником посвідчення водія серії НОМЕР_9 вбачається, що воно видане Сімферопольським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АРК 16 вересня 2008 року, тобто без застосування засобів Єдиного демографічного реєстру. У вказаному посвідченні відсутні дані: про місце народження особи, якій видано посвідчення, та не вказано дату закінчення строку дії.

При цьому відсутність у посвідченні зазначеної інформації також суперечить додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 1992 року № 47 , у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2004 року № 1615, яким передбачено зазначення дати і місця народження особи, а також дату закінчення строку дії посвідчення.

Отже, посвідченням водія серії НОМЕР_9 не підтверджується інформація про місце народження заявника у м. Сімферополі.

Згідно з п. 14 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року ( в редакції постанови КМУ № 745 від 26.10.2016 року), для оформлення паспорта громадянина України необхідна наявність підтвердженої інформації, зокрема, про: 1) ім`я особи (прізвище, власне ім`я та по батькові особи, яка є громадянином України, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить); 2) дату народження; 3) місце народження (держава, область, район/місто, селище/село); 4) стать; 5) дата та підстави набуття громадянства.

Відповідно до висновку службової перевірки за фактом оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки ОСОБА_2 , затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України, належність заявника ОСОБА_2 до громадянства України перевіркою не встановлено (а.с. 163-165).
Також рішенням, затвердженим заступником начальника Деснянського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 30.09.2020 року, ОСОБА_2 в оформленні паспорта громадянина України відмовлено на підставі підпункту 1 п. 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року ( в редакції постанови КМУ № 745 від 26.10.2016 року), тобто з тих підстав, що особа не є громадянином України.

Посилання заявника на покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені свідки не повідомили суду обставин, що мають значення для справи, та можуть бути підставою для встановлення особи ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що познайомився з ОСОБА_2 у 2003 році у м. Алушті на змаганнях по вільній боротьбі. ОСОБА_16 виступав від Одеського клубу. В подальшому зустрілись у м. Києві та стали товаришувати, разом тренувались, 3-4 роки ходили до одного тренера. В 2012 році ОСОБА_14 був свідком того, як ОСОБА_2 пред`являв поліцейським своє посвідчення водія, в якому зазначено, що він ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_15 , 1991 року народження, пояснила, що знайома із заявником на ім`я « ОСОБА_16 », познайомились у Криму в 2002 році. Сім років назад зустрілась з ним у Києві та стали приятелювати. Про особу заявника їй відомо лише, що батьків у ОСОБА_16 немає, його виховувала бабуся, його прізвищем та документами ніколи не цікавилась, тому прізвище заявника та інші дані про його особу невідомі.

Доводи представника заявника ОСОБА_3 про те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 31 травня 2021 року, у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_2 про затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також постановою Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 на території України було встановлено факт того, що ОСОБА_2 отримувався паспорт громадянина України і саме тому процедура встановлення належності до громадянства не повинна до нього застосовуватись, - колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки у зазначених справах та у даній справі предмети доказування є різними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки сукупністю наявних у матеріалах справи доказів не підтверджено даних про особу заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема тих, які необхідні для оформлення паспорта громадянина України: що він є уродженцем м. Сімферополя, громадянином України.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення особи.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, яка подана представником ОСОБА_1 , - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року скасувати та прийняти постанову:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення особи залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.