КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №370/180/21

06 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Мазки Н.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и в:

18 січня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Богомаз Андрій Павлович звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що в серпні 2002 року вона одружилась з відповідачем. В подальшому 01 лютого 2019 року рішенням Щорського районного суду Чернігівської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Зазначає, що під час перебування у шлюбі відповідач за спільні кошти подружжя придбав: земельну ділянку кадастровий номер :02:014:0004 площею 1071 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , транспортний засіб «SkodaRoomster», ідентифікаційний номер: (VIN) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та побудував на спільній земельній ділянці житловий будинок.

Звертає увагу, що всім зазначеним майном відповідач користується одноособово.

Вказує на те, що вартість земельної ділянки становить 49 894,00 грн., вартість об`єкту незавершеного будівництва - житлового будинку 83 200, 00 грн., вартість автомобіля 204 508, 00 грн.

З огляду на вище викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: визнати земельну ділянку, кадастровий номер :02:014:0004 площею 1071 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 135,3 кв.м, житловою площею 51,3 кв.м, побудову, веранду, гараж, свердловину №1, яму вигрібну №2, ворота з хвірткою №3, огорожу №4, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб «SkodaRoomster», ідентифікаційний номер: (VIN) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 об`єктами права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності: на Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 135,3 кв.м, житловою площею 51,3 кв.м, побудову, веранду, гараж, свердловину №1, яму вигрібну №2, ворота з хвірткою №3, огорожу №4, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:014:0004, площею 1071 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію замість її Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки «SkodaRoomster», ідентифікаційний номер: (VIN)НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 102 254, 00 грн.

12 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Богомаз Андрій Павлович звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення вказаного позову, посилаючись на те, що 19 січня 2021 року судом першої інстанції було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Зазначає, що предметом позову є визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, зокрема, визнання за позивачкю права власності на: Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:014:0004, площею 1071 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 135.3 кв м, житловою площею 51.3 кв м, 2012 року побудови, (а) веранда, (Б) гараж, №1 свердловина, №2 яма вигрібна, №3 ворота з хвірткою, №4 огорожа, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227), а також стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості її 1/2частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки «SkodaRoomster», 2013 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 102254.00 гривень.

Звертає увагу, що на даний час титульним власником зазначених об`єктів нерухомого і рухомого майна є відповідач і існує потенційна можливість відчуження вказаних об`єктів нерухомого і рухомого майна відповідачем, поки буде тривати розгляд справи, що значною мірою може ускладнити виконання рішення у разі задоволення позову судом.

Доцільний захід забезпечення позову: накладення арешту на зазначені об`єкти нерухомого і рухомого майна.

З огляду на вище викладене просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на:

земельну ділянку, кадастровий номер :02:014:0004, площею 1071 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

житловий будинок загальною площею 135.3 кв м, житловою площею 51.3 кв м, 2012 року побудови, (а) веранду, (Б) гараж, №1 свердловину, №2 яму вигрібну, №3 ворота з хвірткою, №4 огорожу, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227);

легковий автомобіль марки «SkodaRoomster», 2013 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який належать на праві власності відповідачу.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Богомаза Андрія Павловича про забезпечення позову повернуто заявнику.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 26 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вона не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що до заяви про забезпечення позову не додано документів, які б підтверджували загрозу відчуження відповідачем спільного майна або його наміру на таке відчуження, оскільки відповідач в усній формі неодноразово повідомляв їй, що у нього є покупець на спірне майно та він має намір продати це майно.

Зазначає, що відповідач після розлучення зареєстрував право власності на будинок, а тому через ризик його відчуження на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майно може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову.

Зазначає, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на зазначені об`єкти нерухомого та рухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично зберігається у його користуванні, а обмежується лише можливість його відчуження.

Вважає, що такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

11 серпня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що існує потенційна можливість відчуження спірних об`єктів нерухомого і рухомого майна відповідачем, оскільки це є припущення, які не підтверджені жодним належним письмовим доказом.

Зазначає, що він не має наміру відчужувати спірне майно, а тому відсутні загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду по даній справі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику, оскільки вона подана без дотримання вимог ст. 151 ЦПК України, оскільки заявником хоча і вказано захід забезпечення позову, проте належним чином не обґрунтовано необхідність застосовування саме такого заходу забезпечення позову.

З огляду на вище викладене, просив суд відмовити позивачці в задоволені апеляційної скарги та залишити ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року без змін.

У відповідності до вимог ст. 353, 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Богомаза Андрія Павловича про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що вказана заява подана без дотримання вимогст.151 ЦПК України, а саме: заявником хоча і вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, проте належним чином не обґрунтовано необхідності застосування саме такого заходу забезпечення позову; також, заявником не зазначено інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, зокрема, в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, також до заяви не додано документів, які б підтверджували загрозу відчуження відповідачем спільного майна або його наміру на таке відчуження.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Богомаз Андрій Павлович зазначав, що на даний час титульним власником вказаного у позовній заяві про поділ майна подружжя майна - земельної ділянки, будинку та автомобіля є відповідач, а тому існує потенційна можливість відчуження вказаних об`єктів нерухомого і рухомого майна відповідачем, поки буде тривати розгляд справи, що значною мірою може ускладнити виконання рішення у разі задоволення позову судом.

Отже, представник позивача у відповідності до вимог ч. 3 та ч.4 ст. 151 ЦПК України зазначив у заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову та доцільність вжиття такого заходу забезпечення позову як накладання арешту на спірні об`єкти нерухомого та рухомого майна.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що подана представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Богомазом Андрієм Павловичем заява про забезпечення позову відповідає вимог ст. 151 ЦПК України, а тому, повертаючи заяву про забезпечення позову заявнику, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про невідповідність цієї заяви вимогам ст.151 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не додано документів, які б підтверджували загрозу відчуження відповідачем спільного майна або його намір на таке відчуження, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

З огляду на вимоги ст. 149 ЦПК України, інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, а тому вимога суду про необхідність подання до заяви про забезпечення позову документів, які б підтверджували загрозу відчуження відповідачем спільного майна або його намір на таке відчуження, не грунтується на вимогах ст. 149, 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції щодо невідповідності заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України є обгрунтованими, ухвала Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову заявнику постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову заявнику скасувати.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Богомаза Андрія Павловича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності направити для продовження розгляду до Макарівського районного суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: