Справа № 342/774/21
Провадження № 2/342/589/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Візінська Галина Василівна, до Чернелицької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13.01.1990 ОСОБА_2 був головою колгоспного двору у приватній власності якого був жилий будинок по АДРЕСА_1 . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,97 га. Станом на 15.04.1991 в даному господарстві були зареєстровані: голова ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_1 , тобто позивачка. Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/2 частці кожного. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/2 частка житлового будинку по АДРЕСА_1 . Померлий ОСОБА_2 заповіту не вчиняв, спадкоємцем першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 , тобто позивачка. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 коли був введений в дію ЗУ "Про власність", а тому станом на 15.04.1991 позивачу належало право власності на 1/2 частку майна у колгоспному дворі. як його члену, що не втратила право на частку в його майні , та 1/2 частка як спадкоємцю після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивача успадкувала земельну ділянку після смерті чоловіка, тобто позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що не визначені частки між членами бувшого колгоспного двору. Звітом про оцінку житлового будинку визначено, що ринкова вартість вищевказаного будинковолодіння становить 134 275,00 грн.

В судове засідання позивачка та представник позивача не з`явилися. Представником позивача-адвокатом Візінською Г.В. подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити.

Чернелицька селищна рада подала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника селищної ради.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13.01.1990, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів від 10.01.1990, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 . З довідки № 113, виданої 22.06.2021 Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради слідує, що головою колгоспного двору по АДРЕСА_2 був ОСОБА_2 , 1931 р.н., теперішня назва АДРЕСА_1 .

Із витягу з по господарської книги № 4 за 1991-1995 роки Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що в господарстві по АДРЕСА_3 станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_2 , 1931 р.н., дружина ОСОБА_1 , 1940 р.н. Станом на 22.06.2021 в даному господарстві зареєстрована і проживає ОСОБА_1 , 1940 р.н.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 81 рік в с. Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9 від 04.09.2013, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04.09.2013 Вільхівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_1 , 1940 р.н., що вбачається із довідки № 109 виданої 22.06.2021 Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 21.10.1958 сільським ЗАГС с. Корнів Городенківського району доводиться, що 21 жовтня 1958 року одружилися ОСОБА_2 , 1931 р.н., та ОСОБА_1 , 1940 р.н., актовий запис № 13.

Із копії спадкової справи № 11/2014 наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Яшан Р.Р. встановлено, що ОСОБА_1 08 лютого 2014 року подала до приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36566544 від 08.02.2014 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_2 , номер у Спадковому реєстрі 55709176. Копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 08.08.2014 посвідченого приватним нотаріусом Городенківського РНО Яшан Р.Р., зареєстрованих в реєстрі за № 1204, 1205 підтверджується те, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , яка складається з земельних ділянок площею 1,0142 га та 0,0799 га, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 811712 та серії ЯД № 811711. Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38088940 та № 38088969 від 08.08.2014 свідчать про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця ОСОБА_2 , спадкоємець ОСОБА_1 , номер у спадковому реєстрі 55709176.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Проте, Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшан Р.Р. № 169/02-31 від 01.07.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на даний житловий будинок видані на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та відповідно, видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 271001122 формованого 18.08.2021 слідує, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 61 виданої 18.06.2021 ФОП ОСОБА_3 підтверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_3 зареєстроване за головою колгоспного двору ОСОБА_2 згідно свідоцтва на право власності виданого 13.01.1990 на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради від 10.01.1990.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок збудований в 1960 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1938, 1970, 1975, 1990, 1991 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 96,8 кв.м), складеного ФОП ОСОБА_4 на підставі договору № 00870/С від 24.06.2021, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 - становить 134 275,00 грн. До даного житлового будинку належать земельні ділянки площею 0,97 га, в тому числі для будівництва 0,20 га, що підтверджується довідкою № 110, виданою 22.06.2021 Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

З вищенаведеного слідує, що померлий ОСОБА_2 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова двору ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/2 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

З матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи № 11/2014 щодо майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що його дружина ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка на належне йому майно, зокрема земельні ділянки. Отже, вона вважається і такою, що прийняла спадщину на належну йому частку в житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, по АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивачки із даним позовом до суду.

З наведеного слідує, що даний позов підлягає до задоволення, а саме за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , зокрема: 1/2 частка, яка належала померлому ОСОБА_2 , як члену колгоспного двору, та 1/2 частка яка належить позивачці, як члену колишнього колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області .

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Місцезнаходження відповідача Чернелицької селищної ради - вул. Незалежності,19 смт. Чернелиця Коломийського району (колишнього Городенківського району) Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.