Справа № 195/1155/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

06.09.2021 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвій Ю.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 , який є позивачем у справі, починаючи з серпня 2010 року користується та володіє 1/3 частиною нерухомого майна гаражними боксами та бригадним будиночком, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Дані приміщення він отримав в користування від ОСОБА_2 за усною домовленістю з ним. ОСОБА_2 володіє та користується зазначеним об`єктом нерухомості на підставі свідоцтва про право власності на 1/3 частину нерухомого майна нежилі приміщення гаражних боксів і бригадного будинку від 24.12.2001 року.

На сьогоднішній день позивач продовжує користуватись приміщенням. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в його володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та користується нерухомим майном, підтримує його в належному стані, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти. Оплачує всі комунальні послуги згідно укладених договорів на користування електроенергією.

Володіння позивачем зазначеними приміщеннями не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Визнання за позивачем права власності на будинок не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб і суспільні інтереси.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави набуття права власності визначені Главою 24 ЦК України. Відповідно до норм ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що однією з підстав набуття права власності є набувальна давність.

З матеріалів справи суд вбачає, що ОСОБА_1 , який є позивачем у даній справі, починаючи з серпня 2010 року користується та володіє 1/3 частиною нерухомого майна гаражними боксами та бригадним будиночком, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Дані приміщення він отримав в користування від ОСОБА_2 за усною домовленістю з ним. ОСОБА_2 володіє та користується зазначеним об`єктом нерухомості на підставі свідоцтва про право власності на 1/3 частину нерухомого майна нежилі приміщення гаражних боксів і бригадного будинку від 24.12.2001 року, що підтверджується інформаційною довідкою виданою від 23.06.2021 року № 234 наданою КП «Томаківське БТІ» ДОР» (а.с.7).

ОСОБА_2 щодо повернення йому гаражних боксів і бригадного будинку до теперішнього часу ніяких вимог позивачу на його адресу не пред`являє, відповідно з 2010 року позивач заволодів чужим майном.

На сьогоднішній день позивач продовжує користуватись приміщенням. Відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в його володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та користується нерухомим майном, підтримує його в належному стані, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти.

Із виданого технічного паспорту на об`єкт нерухомості виготовленого Марганецьким МБТІ, відповідно до характеристики приміщень загальна площа гаражних боксів «А» становить 497,80 кв. м., загальна площа бригадного будиночку «Б» становить 72,00 кв. м. (а.с.8-12). Приміщення не є аварійними та придатні до користування.

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності дійсна вартість нежитлової будівлі станом на 24.06.2021 року складає 110 000,00 грн. (а.с.13).

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Володіння житловим будинком позивачем не здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), що являється обставинами, які підтверджують факт відсутності у нього підстави для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння ним, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю.

В пункті 11, Постанови № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено: «Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю».

За зазначених обставин та правових підстав позивач може реалізувати своє право на житло гарантоване статтею 47 Конституції України тільки на підставі частин першої та четвертої статті 344 ЦК України, як особи, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 10 років.

Визнання за позивачем права власності на будинок не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб і суспільні інтереси.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зазначені обставини та надані належні письмові докази у всій своїй сукупності підтверджують право позивача на визнання за ним права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, що відповідає засадам справедливості, розумності і добросовісності, а отже і принципу верховенства права.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить звільнити відповідача від сплати на його користь судового збору, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постановою № 5 ПВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 зареєстрованого за місцем проживання по АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , зареєстрвоаного за місцем проживання по АДРЕСА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/3 частину нерухомого майна нежилі приміщення гаражних боксів і бригадного будинку, згідно технічного паспорту на об`єкт нерухомості виготовленим Марганецьким МБТІ, відповідно до характеристики приміщень: загальна площа гаражних боксів «А» становить 497,80 кв. м., загальна площа бригадного будиночку «Б» становить 72,00 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Сплачений по справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1100,00 грн. залишити в дохід держави, звільнивши від відшкодування таких витрат ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Суддя: Л. А. Кондус