Справа №705/2466/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «АІА ФІНАНС ГРУП» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. звернувся до суду з позовом до ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 30347 від 18.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість в розмірі 29 900,00 грн.

Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що ОСОБА_1 є боржником за Кредитним договором № 1838701 від 01.02.2019 укладеним із ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.03.2019 по 03.03.2021. Сума заборгованості за кредитним договором складає 29 900,00 грн.

Вважає, що виконавчий напис № 30347 від 18.03.2021 приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, редакція Перелікудокументів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 , передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Проситьвизнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни № 30347 від 18.03.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість в розмірі 29 900 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано.

01.07.2021 р. від представника відповідача ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надійшов Відзив на позовну заяву в якому не погоджується з доводами і запереченнями позивачки.

Зазначає, що позивачка визнає, що між нею та відповідачем було укладено Договір № 1838701 від 01.02.2019 р. Не заперечує вона й факт неналежного виконання та допущення нею прострочення.

Під час вчинення виконавчого напису, нотаріуси керуються нормами чинного законодавства, а саме Цивільним кодексом України та «профільним» Законом України «Про нотаріат».

Так, згідно ст. 18 Цивільного кодексу України: «1. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.»

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат»: «Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України».

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат»: «Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років».

Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 01.11.2017 р., що є чинною станом на дату подання Відзиву: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Наведений перелік є вичерпним та не потребує подання будь-яких додаткових документів.

Таким чином, враховуючи наведене, встановлено наявність наступних обставин:

1] Між відповідачем та позивачкою було належним чином укладено Договір № 1838701 від 01.02.2019 р., в порядку, передбаченому чинним законодавством, за яким позивачка отримала грошові кошти. Наведене визнається позивачкою.

2] Позивачкою було допущено прострочення, внаслідок чого відповідачем було нараховано проценти в розмірі та на умовах, передбачених Договором. Наведене визнається позивачкою.

3] Позивачка не зверталась до нотаріуса із заявою про зупинення виконавчого провадження, в якій би містилось повідомлення про звернення до суду. Більш того, в межах позовної заяви позивачка не заперечує проти заявленої відповідачем суми до стягнення, що дає привід вважати дану суму безспірною.

4] Відповідач правомірно звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки даний спосіб стягнення передбачено чинним законодавством, а наведені позивачкою обставини не спростовують даного твердження.

5] 3 моменту виникнення права вимоги відповідача до позивачки минуло менше трьох років. Відповідно, прострочення права відповідача на стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису не допущено.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Як встановлено судом та не заперечується учасниками процесу, 01.02.2019 р. між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (заявка на отримання кредиту) № 1838701.

Із змісту Виконавчого напису № 30347, вчиненого 18.03.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за заявою ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» з ОСОБА_1 стягнуто на користь Товариства 29 900,00 грн. заборгованості за період з 17.03.2019 р. по 03.03.2021 р. (а.с.7).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 26.04.2021 р. ВП № 65282885 відкрито виконавче провадження згідно Виконавчого напису № 30347 від 18.03.2021 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» 29 900,00 грн.

В подальшому, постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 29.04.2021 р. ВП № 65282885 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та арештовано кошти боржника.

Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2021 р. справа № 705/2466/21 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Судом встановлено, що підставою для вчинення виконавчого напису є договір № 1838701 від 01.02.2019 р., укладений в електронній формі між кредитодавцем ТОВ «АІА Фінанс Груп» та позичальником ОСОБА_1 , за умовами якого сума кредиту - 5000,00 грн, граничний строк повернення кредиту і плати за користування кредитом - 30, плата за користування кредитом - 1583 грн, реальна річна процентна ставка - 385%. З інформації про підписання угоди вбачається наявність електронного підпису одноразовим ідентифікатором від імені ОСОБА_1 (а.с. 8-10)

Так, згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі ( у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» ). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 5 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Тобто, укладення між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та ОСОБА_1 договору було вчинено на підставі положень Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, для одержання вищевказаного виконавчого напису, відповідач не надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, оригінал кредитного договору, оскільки останній був підписаний в електронному вигляді, а Переліком не передбачено подання копії електронного договору в паперовій формі.

Крім цього, як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).

Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачу вимоги про порушення.

З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису 18.03.2021 року з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнатитаким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни № 30347 від 18.03.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість в розмірі 29 900 грн..

Стягнути зТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,судовий збір в розмірі 908,00 грн..

Стягнути зТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 454,00 грн..

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік