Постанова

Іменем України

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 190/1178/20

провадження № 61-353св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

особа, яка подала скаргу, - ОСОБА_1 ,

особи, дії яких оскаржуються: посадові особи Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П.,

Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_2 , звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність посадових осіб Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Південний ВДВС у м. Кам`янське).

Обґрунтовуючи скаргу, посилався на те, що на виконанні у державній виконавчій службі Південного ВДВС у м. Кам`янське перебуває виконавче провадження

з примусового виконання судового наказу від 25 червня 2014 року

№ 2-н/190/34/14 про стягнення з нього на користь комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа» (далі -

КП ДМР «Дніпродзержинськтепломережа») заборгованості за теплопостачання

в сумі 23 850,35 грн.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року судовий наказ скасовано, у зв`язку з чим він звернувся до Південного ВДВС у м. Кам`янське із заявою про закінчення виконавчого провадження

з примусового виконання цього наказу, в якій також просив скасувати всі вжиті заходи примусового виконання у виконавчому провадженні, в тому числі припинити утримання боргу з його заробітної плати, скасувати арешти

та провести інші заходи у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У задоволенні заяви про закінчення виконавчого провадження йому було відмовлено.

Вважаючи відмову необґрунтованою, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії начальника Південного ВДВС у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. та зобов`язати вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження

№ 46088225; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Південного ВДВС у м. Кам`янське Матяш А. С. та зобов`язати вчинити дії щодо закінченню виконавчого провадження № 46088225; судові витрати покласти

на Південний ВДВС у м. Кам`янське.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області

від 25 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність посадових осіб Південного ВДВС у м. Кам`янське.

Суд першої інстанції вважав не доведеними вимоги скарги, оскільки копія ухвали про скасування судового наказу, доданої до заяви про закінчення виконавчого провадження, поданої до Південного ВДВС у м. Кам`янське, не містила прізвища та ініціалів особи, яка її підписала.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року ухвалу суду першої інстанції скасовано і прийнято нову постанову про часткове задоволення скарги.

Визнано неправомірними дії начальника Південного ВДВС у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої ОСОБА_2 , про закінчення виконавчого провадження.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Південного ВДВС

у м. Кам`янське Матяш А. С. щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої ОСОБА_2 , про закінчення виконавчого провадження.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Апеляційний суд висновку про доведеність та обґрунтованість вимог скарги щодо визнання неправомірними дій начальника Південного ВДВС

у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. та визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Південного ВДВС у м. Кам`янське Матяш А. С. щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої ОСОБА_2 , дійшов, встановивши,

що судовий наказ, виданий П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області 25 червня 2014 року у справі № 190/921/14-ц, яким з ОСОБА_1

на користь КП ДМР «Дніпродзержинська тепломережа» стягнуто заборгованість за теплопостачання, скасований ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року, яка 26 серпня 2020 року надіслана судом першої інстанції до Єдиного реєстру судових рішень

та оприлюднена 28 серпня 2020 року.

Відмовляючи в задоволенні вимог про зобов`язання начальника Південного ВДВС у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. та державного виконавця Південного ВДВС у м. Кам`янське Матяш А. С. вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження № 46088225, апеляційний суд дійшов висновку, що зобов`язання посадових осіб державної виконавчої служби вчиняти дії щодо закінчення виконавчого провадження, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, не ґрунтуються на вимогах закону.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У січні 2021 Південний ВДВС у м. Кам`янське подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

У касаційній скарзі Південний ВДВС у м. Кам`янське посилається на те,

що 04 листопада 2020 року, до прийняття апеляційним судом оскаржуваної постанови, примусове виконання виконавчого провадження № 46088225 було закінчено відповідно до частини п`ятої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», скасовано всі заходи примусового характеру, а грошові кошти, стягнені із ОСОБА_1 у примусовому порядку, повернуто на його розрахунковий рахунок.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу заявник наголошує на тому, що неправомірні дії начальника Південний ВДВС у м. Кам`янське полягають у відмові в закінченні виконавчого провадження з надуманих, неправдивих підстав.

Посилання у касаційній скарзі на те, що на час прийняття апеляційним судом оскаржуваної постанови виконавче провадження було закінчене, отже немає підстав для визнання дій неправомірними, помилкові, оскільки на час відкриття апеляційного провадження виконавче провадження закрито не було,

що не виключає факт протиправності дій.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд встановив, що судовим наказом від 25 червня 2014 року, виданим П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області у справі

№ 190/921/14-ц, стягнено з ОСОБА_1 на користь КП ДМР «Дніпродзержинськтепломережа» заборгованість з оплати за теплопостачання

в сумі 23 850,35 грн та 121,80 грн судового збору.

12 січня 2015 року державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції

у Дніпропетровській області (далі - Баглійский ВДВС) відкрито виконавче провадження № 46088225 з примусового виконання цього судового наказу.

02 січня 2020 року матеріали вказаного виконавчого провадження передано державному виконавцю Південного ВДВС у м. Кам`янське Матяш А. С.

Постановою державного виконавця Південного ВДВС у м. Кам`янське

Матяш А. С. від 02 липня 2020 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року скасовано судовий наказ, виданий 25 червня 2014 року, про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборговані з оплати за теплопостачання.

03 вересня 2020 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката

ОСОБА_2., звернувся до начальника Південного ВДВС у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. із заявою про закінчення виконавчого провадження, в якій також просив скасувати всі вжиті заходи примусового виконання у виконавчому провадженні, в тому числі припинити утримання боргу із заробітної плати, скасувати арешти та провести інші заходи у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Листом від 07 вересня 2020 року № 06/17.16-34/39474 начальник Південного ВДВС у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. відмовив у задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про закриття виконавчого провадження, із посиланням на те,

що подана заява не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідно

до частини третьої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою

із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Також заявнику повідомлено, що ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року, якою скасовано судовий наказ, виданий

25 червня 2014 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області, немає в Єдиному реєстрі судових рішень.

Апеляційний суд установив, що ухвала П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року цього ж дня надіслана судом першої інстанції до Єдиного реєстру судових рішень і оприлюднена 28 серпня 2020 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі -

ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частинами другою, третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії

чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону,

в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд установив, що 03 вересня 2020 року заявник ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до начальника Південного ВДВС

у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. із заявою про закінчення виконавчого провадження, посилаючись на те, що судовий наказ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, скасовано.

Проте листом від 07 вересня 2020 року № 06/17.16-34/39474 начальник Південного ВДВС у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. відмовила у задоволенні заяви із посиланням на те, що подана заява разом з ухвалою (дослівно)

«не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням

її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою». Також вказано, що ухвала П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня

2020 року, якою скасовано судовий наказ, відсутня в Єдиному реєстрі судових рішень.

Установивши, що ухвала суду до Єдиного реєстру судових рішень була надіслана судом першої інстанції 26 серпня 2020 року та оприлюднена 28 серпня 2020 року, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги скарги про визнання неправомірними дій начальника Південного ВДВС у м. Кам`янське Ніколайчик Ю. А. та визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Південного ВДВС у м. Кам`янське Матяш А. С. щодо розгляду вказаної заяви є доведеними та обґрунтованими.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідаєь вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що 04 листопада 2020 року, тобто на час ухвалення постанови апеляційного суду, виконавче провадження № 46088225 закінчено на підставі частини п`ятої статті 39 Закону, скасовано всі заходи примусового характеру та грошові кошти, що стягувались із ОСОБА_1

у примусовому порядку, повернуто на його розрахунковий рахунок, не впливають на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду, оскільки цивільно-процесуальним законодавством не передбачено такої підстави для відмови

у задоволенні скарги на дії (бездіяльність) посадових осіб ВДВС.

Суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги тільки у тому випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця

і право заявника не було порушено, проте у цьому випадку суд встановив,

що оскаржувані дії вчинені з порушенням закону.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести

до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Щодо доповнення до касаційної скарги

19 березня 2021 року за ВХ № 9844/0/220-21 та 23 березня 2021 року

за ВХ № 10368/0/220-21 від 23 березня 2021 року до Верховного Суду надійшли доповнення до касаційної скарги Південного ВДВС у м. Кам`янське на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року.

Частиною першою статті 398 ЦПК України передбачено, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку

на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 392 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга

на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки додаткові пояснення до касаційної скарги Південного ВДВС

у м. Кам`янське надійшли до суду касаційної інстанції поза межами строку

на касаційне оскарження, тобто заявником пропущено строк на доповнення

чи зміну касаційної скарги, додаткові пояснення підлягають поверненню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення

є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів

не спростовують.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної

чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 390, 398, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Доповнення до касаційної скарги Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року повернути заявнику.

Касаційну скаргу Південного відділу державної виконавчої служби

у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун
М. Є. Червинська