Справа № 754/2011/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2021 року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 -Адвоката Вангородської Ганни Ігорівни про забезпечення позову до його пред`явлення, -

В С Т А Н О В И В:

09.09.2021 року ОСОБА_1 через свого представника -Адвоката Вангородської Г.І. звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-2417/14, виданого Деснянським районним судом м. Києва 23.10.2014, у справі № 754/2011/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" заборгованість по основній сумі у розмірі 93.843 грн. 50 коп., заборгованість по нарахованим відсоткам на дату відступлення права вимоги у розмірі 44.328 грн. 04 коп., нараховані відсотки на дату подачі позову у розмірі 20.061 грн. 72 коп., пеню за несвоєчасно виконані зобов`язання у розмірі 21.828 грн. 87 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 2.815 грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 1.828 грн. 77 коп., а всього стягнути 184.706 грн. 20 коп..

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Системний та логічний аналіз зазначених норм у їх сукупності свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами як захід забезпечення при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи Державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шавель О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2417/14, виданого Деснянським районним судом м. Києва 23.10.2014, у справі № 754/2011/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" заборгованість по основній сумі у розмірі 93.843 грн. 50 коп., заборгованість по нарахованим відсоткам на дату відступлення права вимоги у розмірі 44.328 грн. 04 коп., нараховані відсотки на дату подачі позову у розмірі 20.061 грн. 72 коп., пеню за несвоєчасно виконані зобов`язання у розмірі 21.828 грн. 87 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 2.815 грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 1.828 грн. 77 коп., а всього стягнуто 184.706 грн. 20 коп.

Відповідно до змісту заяви, заявник посилається на те, що має намір звернутись до суду з позовом про визнання вищевказаного листа таким, що не підлягає виконанню, та просить при вирішенні питання про забезпечення позову врахувати той факт, що між сторонами наявний спір щодо законності пред"явлених вимог.

При цьому ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем, тому це питання відноситься виключно до компетенції виконавця.

Статті 124, 128 Конституції України встановлюють принцип обов`язковості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності (правової певності), який передбачає, що рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

За нормою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Зважаючи на доводи заяви, вбачається, що ОСОБА_1 має намір звертатись до суду з питанням щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Однак, заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за своєю правовою природою подається учасником справи та розглядається судом, як процесуальне питання, пов`язане з виконанням судового рішення у цивільній справі.

Зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку, що вимога позивача про забезпечення позову, подана в порядку ст.150 ЦПК України, суперечать засадам цивільного судочинства, є очевидно необґрунтованою, а відтак правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 -Адвоката Вангородської Ганни Ігорівни про забезпечення позову до його пред`явлення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали виготовлено 10.09.2021.

Суддя: