КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/7356/2021 Доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Юрія Петровича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Міхна Сергія Семеновича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Ю.П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просив суд:

- визнати неправомірним включення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю.П., належних та заявлених позивачем ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредиторських вимог на суму 918 709,22 грн. до кредиторських вимог восьмої черги;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю.П., акцептувати (визнати) кредиторські вимоги ОСОБА_1 , внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_1 у розмірі 718 709,22 грн., як таких, що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 вересня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, а 17 грудня 2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку.

18 січня 2016 року позивачка за допомогою засобів поштового зв`язку звернулася до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами (кредиторськими вимогами) про задоволення вимог кредитора на загальну суму 918 709,22 грн. на підставі рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року у справі № 727/10578/14-ц, від 19 грудня 2014 року у справі № 727/10411/14-ц, від 30 грудня 2014 року у справі № 727/10992/14-ц та від 10 березня 2015 року у справі № 727/10991/14-ц, що набрали законної сили.

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 квітня 2016 року за №488 було затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Листом Уповноваженої особи Фонду від 26 січня 2018 року за № 3-131100/690 позивачці було повідомлено про включення її кредиторської вимоги на суму 918 709,22 грн. до восьмої черги вимог кредиторів.

Позивачка вважала, що включення її кредиторських вимог до восьмої черги вимог кредиторів не відповідає положенням чинного законодавства України, оскільки вимоги позивачки виникли на підставі наявності невиконаних обов`язків банку, грошові кошти стягнені з банку судовими рішеннями за порушення договірних умов, а отже з огляду на вимоги ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають бути акцептовані до четвертої черги, як вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, тобто без урахування граничної суми відшкодування.

Відтак, позивачка не згодна з зазначеним вище рішенням відповідачів, оскільки вони є незаконними, необґрунтованими та такими, що грубо порушують її законні права, що і стало підставою звернення позивачки до суду із відповідною позовною заявою.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнко Юрія Петровича про включення вимог ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та кредит» в сумі - 718 709 /сімсот вісімнадцять тисяч сімсот дев`ять/ грн. 22 коп. до кредиторських вимог восьмої черги.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Міхно Сергія Семеновича включити (акцептувати) кредиторські вимоги ОСОБА_1 із внесенням змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та кредит» шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_1 у сумі - 718 709 /сімсот вісімнадцять тисяч сімсот дев`ять/ грн. 22 коп. у четверту чергу кредиторів та подати відповідні зміни на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладників фізичних осіб.

Не погоджуючись із рішенням суду Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошова С.В подала апеляційну скаргу.

В доводах апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду зазначено, що судом першої інстанції неправильно було застосовано норми матеріального права: п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, якою визначено поняття вкладника, та п.п. 4,8 ч. 1 ст. 52 цього ж Закону якими встановлено порядок задоволення вимог до банку кредиторів четвертої та восьмої черг. Також судом не застосовано норми матеріального права: абз. 2 п.12 ч.1 р.VI, а порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами визначено Положенням «Про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженими Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 07 вересня 2012 року № 1548/21860).

Судом при ухваленні рішення не досліджувалось саме поняття «вкладника» та наслідки набуття особою такого статусу. Також суд не перевірив за яких обставин Уповноважена особа Фонду акцептувала кредиторські вимоги позивачки в 2016 році та не встановив межі повноважень Уповноваженої особи Фонду на внесення змін до реєстру.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивачка на 2016 рік не була вкладником банку, оскільки на її рахунках кошти не обліковувались. Саме з цієї причини, після подання позивачкою рішень судів про стягнення на її користь з банку коштів її поставили лише до 8-і черги.

Судом не було взято до уваги судове рішенні в адміністративній справі №826/16044/16 та правові наслідки набрання таким рішенням законної сили, зокрема, щодо внесення змін до реєстру кредиторів.

В 2018 році судовим рішенням в адміністративній справі № 826/16044/16 позивачу було встановлено статус вкладника та зобов`язано Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Остаточне рішення в цій справі було ухвалено Великою Палатою Верховного Суду 19 червня 2019 року, тобто лише після цієї дати у позивача виникло право звернення з кредиторською вимогою до Уповноваженої особи Фонду щодо внесення відповідних змін до реєстру кредиторів Банку. Однак позовну заяву позивача подала у квітні 2019 року, тобто до ухвалення остаточного рішення у справі.

Відзив на апеляційну скаргу Уповноваженої особи від ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходив.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Косун В.А. апеляційну скаргу підтримлав та просив її задовольнити.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, доходить висновку що апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року у справі №727/10411/14-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивачки ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за Договором № 300131/31888/6-14 від 01 квітня 2014 року в розмірі 100000,0 грн. та проценти за користування вкладом в розмірі 5 634,52 грн. (а.с. 8-9).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року у справі №727/10578/14-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивачки ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за Договором № 300131/57978/3-14 від 02 червня 2014 року в розмірі 10115,0 доларів США, що до офіційного курсу валют складає 153 602,34 грн. та проценти за користування вкладом в розмірі 642,72 доларів США, що до офіційного курсу валют складає 9 760,09 грн. (а.с. 10-11).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 грудня 2014 року у справі №727/10992/14-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивачки ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за Договором № 300131/34311/1-14 від 07 квітня 2014 року в розмірі 340 000,0 грн. та проценти за користування вкладом в розмірі 54 549,04 грн. (а.с. 12-13).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2015 року у справі №727/10991/14-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивачки ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за Договором № 300131/51108/3-14 від 19 травня 2014р. в розмірі 255 000,0 грн. та проценти за користування вкладом в розмірі 15 698,42 грн. (а.с. 14-15).

17 вересня 2015 року на підставі постанови Національного банку України №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення №171 про запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 18 вересня 2015 рокуу по 17 грудня 2015 року (включно).

17 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а 18 грудня 2015 року на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 у відповідача розпочато процедуру ліквідації з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно

Рішенням Виконавчої дирекції Фону гарантування вкладів фізичних осіб №5175 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на два роки до 17 грудня 2019 року включно.

Позивачка звернулася до Уповноваженої особи із кредиторськими вимогами від 18 січня 2016 року, у яких просила визнати її кредитором АТ «Банк «Фінанси та кредит» за заборгованістю, що виникла на підставі судових рішень (а.с. 16).

Як вбачається із довідки (станом на 24 січня 2018 року) від 26 січня 2018 року №3-131100/692, у Переліку (реєстрі) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та кредит» міститься інформація про включення кредиторської вимоги ОСОБА_1 на суму 918 709,22 грн. до восьмої черги вимог кредиторів (а.с. 17).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року у справі №826/16044/16 зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Ю.П. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема щодо ОСОБА_1 в сумі 184 464,81 грн. (а.с. 18-24).

Вказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 20 листопада 2018 року та постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачки виникли на підставі наявності невиконаних обов`язків банку, грошові кошти стягнені з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» судовими рішеннями за порушення прав вкладника, а отже з огляду на вимоги ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають бути акцептовані до четвертої черги, як вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про безпідставність висновку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо необхідності включення вимог позивачки на суму 918 709,22 грн. до 8 черги, так як дані вимоги підлягають включення до 4 черги кредиторів банку.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду. Оскільки вони зроблені із неправильним застосуванням норм процесуального права.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій у ПАТ «Фінанси та Кредит» розпочата процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, у випадках, встановлених цим Законом (частина перша статті 3 і пункт 8 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (частина перша статті 36 Закону № 4452-VI).

Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку (пункт 1 частини другої статті 37 Закону № 4452-VI).

З моменту введення у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тому у цивільному спорі щодо неналежного виконання банком зобов`язань за договором банківського вкладу після початку процедури виведення Фондом банку з ринку належним відповідачем є банк, а не Фонд.

Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI).

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 Закону № 4452-VI).

Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку (частина восьма статті 35 Закону № 4452-VI).

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи) або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).

Оскільки уповноважена особа Фонду є працівником Фонду та діє від імені банку в межах повноважень Фонду, така особа у цивільному процесі за позовом до банку може виступати представником банку та не має самостійної процесуальної дієздатності.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц (провадження № 14-263цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 383/2/17 (провадження № 14-450цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 591/1272/18 (пункт 38).

У цивільному процесі уповноважена особа Фонду є неналежним відповідачем у справах як за позовом до Фонду, працівником якого є ця особа, так і за позовом до банку, від імені якого в межах повноважень Фонду вона діє.

Належним відповідачем у цій справі є банк, від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінанси та Кредит».

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у випадку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відтак, належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Водночас, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанцій обставини справи підтверджують, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю. П. є неналежним відповідачем. Проте суд зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення вимог, пред`явлених до уповноваженої особи Фонду, хоча за обставинами цієї справи у задоволенні позовних вимог належало відмовити через їх пред`явлення до неналежного відповідача.

Та обставина, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на даний час не припинено як юридичну особу, не позбавляє позивачку можливості захистити свої права шляхом звернення до суду з позовом, правильно визначивши суб`єктний склад учасників спірних правовідносин.

Крім того, суд першої інстанції помилково вважав, що уповноважена особа у правовідносинах, що склались між сторонами у цій справі, є представником Фонду, оскільки спір щодо включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що перевищують граничну суму відшкодування, є приватноправовим, а уповноважена особа Фонду у таких правовідносинах виконує не владні управлінські функції (як представник Фонду), а здійснює представництво інтересів банку-відповідача як сторони відповідного договору. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року у справі 761/29213/18 (провадження у справі № 14-541цс19).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової Світлани Василівнизадовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Юрія Петровича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Міхна Сергія Семеновича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: