Справа № 760/6244/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 05.03.2020 р. звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном, в якій просить:

зобов`язати відповідача надати позивачу оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтво про право власності на житло, виданого Київським квартирно-експлуатаційним управлінням МО України від 15.12.2004 р. на підставі розпорядження № 1592.

Також просить стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що сторонам у справі на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Правовстановлюючим документом, який підтверджує право позивача на 1/3 вказаної квартири є свідоцтво про право власності на житло, видане Київським квартирно-експлуатаційним управлінням МО України від 15.12.2004 р. на підставі розпорядження № 1592, оригінал якого знаходиться у відповідача.

Як зазначає позивач, на даний момент виникла ситуація, при якій він не може належним чином користуватися своєю власністю, оскільки він бажає розпорядитися своєю часткою у спірний квартирі, проте для вчинення будь-якої нотаріальної дії потрібно надати оригінал правовстановлюючого документу, який знаходиться у відповідача.

При цьому відповідач ігнорує звернення позивача про надання йому оригіналу правовстановлюючого документу та чинить перешкоди у користуванні його власністю.

Своїми діями на думку позивача, а саме ігноруванням його прохань щодо надання оригіналу правовстановлюючого документу, відповідач суттєво обмежує та створює перешкоди у здійсненні ним права власності, а саме права розпоряджатися майном, що є на його думку прямим порушенням норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим він і звернувся з даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.03.2020 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 22.05.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

18.06.2020 р. відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вона повністю заперечує проти задоволення позову, вважає його необґрунтованим, оскільки вона жодним чином не створює позивачу перешкод у здійсненні ним права власності.

25.01.2021 р. до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 26.01.2021 р. призначено судове засідання для розгляду даної цивільної справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві та надані докази.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та наданих доказах. Відповідач також зазначила, що представник влітку 2020 на вимогу позивача з`явлалась до нотаріуса з оригіналом правовстановлюючого документу на квартиру, але в той день позивачем не укладались угоди. 16.08.2021 року відповідач виявила зникнення документів на вищевказану квартиру, а саме свідоцтва про право власності на квартиру, нею подано заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши їх доводи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17.01.2020 р. у цивільній справі № 760/366/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та виселено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вказаної квартири.

Рішенням суду встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.12.2004 р. Київським квартирно-експлуатаційним управлінням МО України згідно з розпорядженням (наказом) від 15.12.2004 р. № 1592, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , в рівних долях.

Згідно договору дарування частини квартири, укладеного 19.05.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком А.І., , встановлено, що ОСОБА_5 передав безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно довідки Комунального підприємиства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 20.06.2018, 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 .

Отже, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , а саме позивачу належить 1/3 частини квартири, відповідачу - 2/3.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить усунути перешкоди у здійсненні ним права власності шляхом витребування у відповідача оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, а саме, свідоцтва про право власності на житло, виданого Київським квартирно-експлуатаційним управлінням МО України від 15.12.2004 р. на підставі розпорядження № 1592.

Позивачем 19.04.2019 року, надсилалась вимога відповідачу про надання правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1 , длшя проведення нотаріальної дії, пов`язаної з розпорядженням його власності.

Разом з цим, судом встановлено, що відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.08.2021 р. та довідки Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, 16.08.2021 р. до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві надійшла письмова заява від ОСОБА_2 , про те, що 16.08.2021 р. за адресою: АДРЕСА_1 вона виявила зникнення документів на вищевказану квартиру, а саме свідоцтва про право власності. Зазначена заява зареєстрована в ЄО № 45780 від 16.08.2021 р.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат.

Як зазначили сторони в судовому засіданні дублікат свідоцтва про право власності не видавався.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, про зобов`язання відповідача надати оригінал правовстановлюючого документу на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи факт втрати відповідачем документів.

Керуючись ст. 41 Конституції України ст.ст. 16, 317, 319, 321, 346, 391, 396, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 223, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.