ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1358/21 Справа № 205/164/20 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2020 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про стягнення грошових коштів.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про стягнення грошових коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину грошових коштів, сплачених на виконання кредитного договору № 0317/0808/45-027 від 04.08.2008 року у період з 11.08.2017 року по 25.03.2019 року в розмірі 148170,15 грн. (сто сорок вісім тисяч сто сімдесят гривень 15 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1481,70 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят одна гривня 70 копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2020 року у справі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2020 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2020 року - відхилити, а ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2020 року у цивільній справі - залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано 17.10.1997 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

04 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0317/0808/45-027 на купівлю житлової нерухомості, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 40000 доларів США на строк до 04.08.2020 року включно з цільовим призначенням кредиту для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . У договорі ОСОБА_4 безпосередньо засвідчила про надання чоловіку своєї згоди на отримання кредиту на передбачених договором умовах.

04 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 0317/0808/45-027-Р-1, за умовами якого остання як поручитель зобов`язалась солідарно відповідати за виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

04 сепрня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 0317/0808/45-027-Z-1, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

За договором купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», останній набув право вимоги за іпотечним договором № 0317/0808/45-027-Z-1 від 04.08.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПАТ «Актабанк», АТ «Дельта Банк», ОАО «Сведбанк» про поділ грошових вкладів, спільно нажитого майна та стягнення компенсації за 1/2 частину квартири, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину грошового вкладу в розмірі 31950.00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1030.80 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією родиною без реєстрації шлюбу, визнання квартир і автомобілів об`єктами спільної сумісної власності, про поділ спільного сумісного майна подружжя в натурі, визнання особистої власності на окремі об`єкти майна внаслідок його поділу, стягнення грошової компенсації задоволено частково.

Визнано спільними сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , майно, що набуте під час шлюбу, а саме, квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , автомобіль «Mitsubichi Lancer», 2004 року випуску, чорного кольору №кузова НОМЕР_1 , держномер НОМЕР_2 , автомобіль SUZUKI SX 4, 2011 року випуску, оранжевого кольору, кузов № НОМЕР_3 , держномер НОМЕР_4 .

Розділено спільне сумісне майно подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Виділено в натурі ОСОБА_1 автомобіль «SUZUKI SX 4», 2011 року випуску, оранжевого кольору, кузов № НОМЕР_3 , держномер НОМЕР_4 .

Виділено в натурі ОСОБА_2 автомобіль Mitsubichi Lancer, 2004 року випуску, чорного кольору № кузова НОМЕР_1 , держномер НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у вигляді Ѕ частини різниці вартості автомобілів у розмірі 45167 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 7740.70 грн.

В іншій частині позову - відмовлено (а.с. 9-16).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2018 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017 року скасовано в частині відмови у стягненні на користь ОСОБА_2 частини сплачених на виконання кредитного договору грошових коштів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 219941 грн. 11 коп., сплачених останнім на виконання кредитного договору у період з 02.03.2013р. по 10.08.2017р. включно (а.с. 17-24).

Постановою Верховного Суду від 15.04.2019 року постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.07.2018 року в оскарженій частині залишено без змін.

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, боргові зобов`язання на підставі укладених 04.08.2008 року кредитного та іпотечного договорів та договору поруки з приводу оплати придбаної подружжям ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 виникли в інтересах їх сім`ї та створили обов`язки для обох із подружжя, у тому числі, і для ОСОБА_8 .

Так, в період з 11.08.2017 року по 25.03.2019 року позивачем на виконання кредитного договору № 0317/0808/45-027 від 04.08.2008 року особисто сплачено ПАТ «Дельта Банк» 10991,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 296340,31 грн., що підтверджується відповідними меморіальними ордерами та квитанціями (а.с. 26-46).

Крім того, як вбачається з довідки вих. № 05-3409676 від 25.05.2019 року кредитний договір № 0317/0808/45-027, укладений 04.08.2008 року між ОСОБА_2 та АТ «Сведбанк», право вимоги якого було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 25.03.2019 року у зв`язку з повним виконанням позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором перед кредитором (а.с. 47).

Відповідач всупереч вимог ст. 81 ЦПК України доказів на підтвердження того, що після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 вона брала участь у поверненні кредитних коштів, не надала.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними.

А тому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню Ѕ частина грошових коштів, сплачених останнім на виконання кредитного договору у період з 11.08.2017 року по 25.03.2019 року в розмірі 148170,15 грн.

Доводи апеляційної скарги, що, а ні ПАТ "Сведбанк", а ні ПАТ "Дельта Банк" не пред`явили до неї вимоги протягом шести місяців, у зв`язку з чим строк дії договору поруки на який посилається позивач закінчився 04.04.2009 року, а тому посилання позивача на цей договір поруки є безпідставними, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки предметом розгляду даної справи є стягнення грошових коштів за спільну сумісну власність подружжя, а не визнання договору поруки недійсним чи припиненим.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи стосовно крадіжки позивачем у неї грошових коштів у розмірі 40 000 доларів США, здавання позивачем в оренду квартири та підроблення ним запиту для отримання відомостей про доходи відповідача, колегія суддів вважає недоречними та безпідставними, оскільки не відносяться до обставин даної справи та не є тими доказами, які впливають на результат розгляду даної справи по суті.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова