ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/1846/13-ц Головуючий суддя І інстанції Герцов О. М.
Провадження № 22-ц/818/4835/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: видача дублікату виконавчого листа
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2021 року, по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, боржник ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, боржник: ОСОБА_2 .

Заяву мотивовано тим, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.10.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 000 грн та судові витрати 420 грн.

13.11.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області був виданий виконавчий лист на стягнуті суми, який ОСОБА_1 пред`явлений до виконання.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не отримувала від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), виконавчий лист №623/1846/13-ц, виданий 13.11.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, який перебував на виконанні, а також з урахуванням того, що відділом державної виконавчої служби не надано письмових документів, що підтверджують повернення (надсилання та одержання стягувачем) вказаного виконавчого листа, останній було втрачено під час пересилання, що не виключає можливість видачі дублікату втраченого виконавчого документа.

Оскільки стягувач не була обізнана про повернення виконавчого документу та не отримувала поштою виконавчий лист №623/1846/13- ц, виданий 13.11.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області, строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений стягувачем з поважних причин та може бути поновлений судом та виданий дублікат втраченого при пересилці виконавчого листа.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати, та задовольнити її заяву в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що з відповіді Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.01.2021 року №4864 рішення суду про стягнення з боржника грошових коштів наразі не виконане, що є підставою для видачі дублікату виконавчого листа.

Вказує, що діюче процесуальне законодавство не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого листа, що відповідає висновкам в постанові Верховного Суду від 21.01.2019 року у справі №916/215/15-г.

Зауважує, що зазначені правові висновки не були враховані судом першої інстанції.

Зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що стягувач, після отримання виконавчого листа і звернення до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчих листом не цікавився даним провадження, та не проводила будь-які перевірки щодо вказаного виконавчого листа, його наявності чи відсутності, стану його виконання, не може бути підставою для відмови у видачі виконавчого листа та поновлення строку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що заявником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів.

Зауважує, що 26.02.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яке за вих. №4961 разом з виконавчим документом направлено рекомендованим відправлення на адресу заявника та платіжним дорученням №265 від 28.02.2018 року стягувачу повернуто авансовий внесок у сумі 559,28 грн на зазначені нею реквізити.

Вказує, що необґрунтованим є посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 10.09.2018 року оскільки підставою для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу та видачу його дублікату слугували певні докази, згідно з яким у матеріалах виконавчого провадження відсутній і оригінал і докази направлення.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.10.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28000 грн та судові витрати 420 грн.

13.11.2014 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області був виданий виконавчий лист на стягнуті суми, який ОСОБА_1 пред`явлено до виконання.

На адвокатський запит від 07.05.2021 №11 представником стягувача отримано відповідь від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.05.2021 №20029, з якої вбачається, що в межах повторно відкритого виконавчого провадження №52803470 щодо стягнення з боржника боргу за виконавчим листом №623/1846/13- ц, державним виконавцем 26.02.2018 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, копія якої разом з виконавчим документом, як стверджує відділ державної виконавчої служби, була направлена рекомендованим листом стягувачеві. Вказане виконавче провадження №52803470 та реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції були знищені у зв`язку зі спливом строку зберігання, тому надати на запит підтверджуючи документи щодо прийняття та надсилання ПАТ «Укрпошта» рекомендованого повідомлення та його одержання стягувачем не є можливим. До відповіді додана копія постанови від 26.02.2018.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що стягувач, після отримання виконавчого листа і звернення до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом, не цікавилася даним провадженням, а лише у травні 2021 року надіслала лист до виконавчої служби про надання інформації, в якому зазначила про відсутність відомостей про відкриття виконавчого провадження та стан виконавчого провадження. Матеріалами справи також не доведено, що стягувач проводив будь які перевірки щодо вказаного виконавчого листа, його наявності чи відсутності, стану його виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З відповіді Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України, наданої за результатами звернення представника ОСОБА_1 адвоката Мусулевського А.А. вбачається, що 02.11.2016 року до відділу було повторно пред`явлено виконавчий лист №623Є1846/13-ц виданий 13.11.2014 року Ізюмським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишку боргу в розмірі 25421,69 грн.

В межах даного виконавчого провадження, керуючись п.п.2,7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» 26.02.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу №52803470, яка за вих. №4961 разом з виконавчий документом було направлено рекомендованим відправленням ОСОБА_1 , а платіжним дорученням №265 від 28.02.2018 року стягувачу повернуто авансовий внесок у сумі 559,28 грн на зазначені нею реквізити.

Згідно ч. 1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона дізналась про повернення виконавчого листа лише у травні 2021 року колегія суддів відхиляє, оскільки з виписки карток вбачається, що 28.02.2018 року на рахунок заявника надійшли кошти 559,28 грн, з зазначення, що це безготівкове зарахування повернення авансового внеску за виконавчим листом №623/1846/13 (а.с.244 т.1), тобто заявнику станом на 28.02.2018 року було відомо про повернення виконавчого листа.

Отже, матеріали справи не містять доказів, що починаючи з дня отримання виконавчого листа та протягом строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження", заявник вживав активні дії для реалізації своїх прав по виконанню рішення суду, звертався з відповідними заявами до виконавчої служби з приводу з`ясування місцезнаходження виконавчого листа, обставин повернення його стягувачу тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду залишається невиконаним, також є недостатніми підставами для поновлення пропущеного строку, оскільки виконавець спростував доводи заявниці про те, що виконавчий лист був втрачений з вини виконавчої служби. Як правильно встановлено судом, виконавчий документ було направлено рекомендованим відправленням ОСОБА_1 , а платіжним дорученням №265 від 28.02.2018 року стягувачу повернуто авансовий внесок у сумі 559,28 грн на зазначені нею реквізити. При цьому стягувач не надала до суду відповідних доказів про наявність поважних причин, з яких вона отримавши авансовий внесок у лютому 2018 року більше трьох років не зверталася за отримання дублікату виконавчого листа. Така процесуальна поведінка стягувача свідчить про те, що вона втратила інтерес до виконання рішення суду на свою користь.

З урахуванням цього, оскільки вказаними нормами цивільного процесуального права передбачено можливість поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання лише у разі добросовісного використання стягувачем свого процесуального права, зважаючи на тривалу бездіяльність стягувача у питанні звернення стягнення рішення суду до примусового виконання, за відсутності доказів поважності причин його пропуску та відсутності відповідальності виконавця за втрату виконавчого листа, відмова у поновленні такого строку є пропорційним втручанням у право стягувача на виконання рішення суду. Такі часові обмеження переслідують легітимну мету забезпечення можливості для суду зі спливом значного часу, що впливає на можливість отримати надійні та достовірні докази з цього приводу, з`ясувати дійсні причини тривалої затримки у зверненні рішення суду до примусового виконання, та забезпечити правову визначеність для усіх учасників справи щодо їх прав та обов`язків в ситуації, коли рішення суду тривалий час залишається не виконаним.

Тому колегія суддів відхиляє наведені з цього приводу доводи скарги, за їх необґрунтованістю.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Оскільки судове рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, доводами скарги висновки суду не спростовуються, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської обалсті від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.