Справа № 303/4578/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

за участі секретарки судового засідання Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі представника Гребенюка Олександра Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представниці Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Гутій О.В.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі представника Гребенюка О.С. (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 16.09.2008, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом був збільшений до 5 000 гривень. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у цій анкеті-заяві. Також указаною заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в банку, які були надані йому в письмовій формі.

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 повинен здійснювати погашення заборгованості щомісяця, принаймні у розмірі мінімального щомісячного платежу від суми заборгованості згідно з умовами договору. Банк свої зобов`язання за цим договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах установленого кредитного ліміту.

Проте ОСОБА_1 своїх зобов`язань за даним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 30.06.2020 у нього перед банком виникла заборгованість у розмірі 22 501,05 грн, яка складається з: 4 063,96 грн за тілом кредиту та 18 437,09 грн за відсотками на прострочену заборгованість.

Посилаючись на наведені обставини банк просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість, а також 2102 грн понесених витрат на оплату судового збору.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.09.2008 у розмірі 4 063,96 грн та судовий збір 840,80 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 05.02.2021, зокрема поновлено АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строк на апеляційне оскарження рішення Мукачівського міськрайонногосуду Закарпатської області від 27.10.2020.

В апеляційній скарзі представниця АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Крилова О.Л. просила скасувати зазначене рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити цю позовну вимогу. В іншій частині рішення просила залишити без змін, а також вирішити питання про розподіл понесених у справі судових витрат.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначала апелянтка, що місцевим судом зроблено посилання на невірну судову практику суду касаційної інстанції та належним чином не надано оцінки підтвердження відповідачем своєї згоди на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у цій заяві, в якій зазначено базову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 3% на місяць (36% річних). Такий же розмір відсотків передбачений і у підписаній відповідачем цього ж дня довідки про умови кредитування, а відтак ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами щодо сплати процентів за користування кредитом.

Звертала увагу і на те, що відповідач користувався кредитними коштами, погашав частково заборгованість, а отже, погодився із запропонованими йому банком умовами кредитування, тобто умовами укладеного між сторонами кредитного договору, який відповідно до вимог ст. 204 ЦК України є правомірний.

Посилалась і на помилковість висновку суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, оскільки установивши про надання банком ОСОБА_1 кредиту, який останній не повернув, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець (банк) має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких установлений договором.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався.

У судовому засіданні представниця АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Дурдинець Р.Ю. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав наведених у ній.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому його неявка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представниці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Дурдинець Р.Ю., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 4 063,96 грн тіла кредиту в апеляційній скарзі не оспорюється, а відтак апеляційним судом не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позову банку в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції керувався тим, що в анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг процентна ставка не зазначена, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписані, тобто сторонами не досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, а тому є відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 18 437,09 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Проте колегія суддів із такими висновками місцевого суду в повній мірі погодитися не може, оскільки таких суд дійшов із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права з огляду на таке.

Судом установлено, що 9 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 був укладений на підставі анкети-заяви кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку розмірі 2 300 гривень. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.13).

Як убачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем і датована 09.09.2008, то в ній, зокрема зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 3% на місяць (а.с.14).

До кредитного договору банк додав витяг із Умов і правил надання банківських послуг (а.с.15-20).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 16.09.2008, то станом на 30 червня 2020 року заборгованість відповідача перед банком становить 22 501,05 грн, яка складається з: 4 063,96 грн за тілом кредиту та 18 437,09 грн за відсотками на прострочену заборгованість (а.с.5-7).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за цим кредитним договором ОСОБА_1 було видано кредитну картку від 16.09.2008 з терміном її дії до червня 2009 року та від 08.06.2012 з терміном її дії до грудня 2015 року (а.с.12).

Як убачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», то ОСОБА_1 був установлений кредитний ліміт у розмірі: 16.09.2008 - 2 300 грн; 17.09.2008 5 000 грн; 13.04.2012 4 070 грн та 01.11.2019 нуль гривень (а.с.11).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України регламентовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями частини першої статті 633 ЦК України врегульовано, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1050 ЦК України констатовано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отож, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Правилами ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як видно з розрахунку заборгованості за цим кредитним договором, то ОСОБА_1 неодноразово виконував його умови, оскільки останній платіж у розмірі 6 000 грн ним було сплачено 20.09.2018 (а.с.7), що свідчить про погодження ним із такими умовами кредитного договору, в тому числі нарахованими відсотками за користування одержаними кредитними коштами.

Приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому не є правомірним нарахування процентів на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України до повного погашення заборгованості за кредитом.

Отже, на переконання колегії суддів, оскільки строк дії кредитної картки ОСОБА_1 закінчився ще у грудні 2015 року, строк дії кредитного договору сторони не продовжували, що безумовно свідчить про закінченням строку дії кредитного договору, а тому задоволенню підлягають вимоги банку про стягнення з відповідача лише відсотків до цього часу, тобто до грудня 2015 року, що згідно з наданим розрахунком заборгованості та з урахуванням сплачених відповідачем коштів на погашення відсотків у розмірі 1 133 грн 04.05.2017, 6 000 грн 20.09.2018, становить 7 830,16 грн /14 963,16 грн нараховані відсотки на дату 31.12.2015 (1 133 грн + 6 000 грн =7 133 сплачені відсотки після закінчення строку дії кредитного договору/ (а.с.5-7). При цьому нараховані після грудня 2015 року, тобто після закінчення строку дії кредитного договору, відсотки задоволені бути не можуть, оскільки права АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у даному випадку захищенні положеннями ст. 625 ЦК України, застосування яких банк у цій справі не просив.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, апеляційний суд констатує, що позивач у повній мірі не довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами своїх вимог, у межах перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення, які знайшли тільки часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів частково уважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, оскаржене рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з одночасним ухваленням у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачений банком судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 770,61 гривень.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представниці Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2020 року в частині відмови Акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким цю позовну вимогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 7 830,16 гривень заборгованості за відсотками за кредитним договором № б/н від 16.09.2008. У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 1 770,61 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 вересня 2021 року.

Суддя-доповідачка

Судді