Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Бедьо В.І.

за участю секретаря судових засідань - Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Ужгородська міська рада та приватний нотаріус Семен Євгенія Вікторівна про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем батьком ОСОБА_2 з 2010 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Семен Є.В. із заявою про відкриття спадкової справи та оформлення спадщини за померлим ОСОБА_2 01.09.2020 року листом було рекомендовано, у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують проживання з померлим, звернутись позовною заявою до суду для встановлення факту постійно проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 224 від 25.12.1996 та Довідки Комунального підприємства Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро» від 22.07.20. №820 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної, сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Починаючи з 2010 року позивач фактично проживала з батьками, оскільки вони потребували догляду через похилий вік і став здоров`я, допомагала їм із проведенням ремонту у квартирі АДРЕСА_2 , для покращення житлових та побутових умов. Вказане також підтверджується письмовими показами свідків (сусідів). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 . У подальшому у з`язку із важким станом здоров`я батька заявник продовжувала проживати із ним, оскільки такий потребував постійного догляду, спеціального харчування та постійного прийому ліків за графіком. ОСОБА_1 взяла на себе всі фінансові зобов`язання щодо утримування вказаної квартири: оплачувала комунальні послуги та забезпечувала побут батька. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .Описані обставини були для заявниці морально важкими і перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, пов`язаного із втратою обох батьків така не звернулась до нотаріуса для з`ясування обставин і процесуальних аспектів оформлення спадщини за батьком, розраховуючи на автоматичне її прийняття у зв`язку із тим що, проживала з померлим на день його смерті.

Заявниця та її представник в судовому засіданні 17.06.2021 року підтримали вимоги заяви та надали пояснення по справі, аналогічні викладеним у змісті позовної заяви. В судове засідання, призначене на 02.09.2021 рік не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник заінтересованої особи Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами у справі.

Заінтересована особа приватний нотаріус Семен Є.В. в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву без участі учасників судового процесу, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 224 від 25.12.1996 та Довідки Комунального підприємства Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро» від 22.07.2020 №820 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної, сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за померлим ОСОБА_4 .

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З відповіді Приватного нотаріуса Семен Є.В. Вих. № 48/01-16 від 01.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а також відсутній факт прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю відомостей що спадкоємець проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила факт того, що заявниця на день смерті ОСОБА_4 постійно проживала з батьком з 2010 року, оскільки такий хворів та потребував стороннього догляду, ділила з ним побут та витрати по утриманню квартири АДРЕСА_2 .

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

В судовому засіданні з пояснень заявника, свідка, письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_9 на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця та здійснювала за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) разом з спадкодавцем батьком ОСОБА_2 з 2010 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга через Ужгородський міськрайонний суд до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.09.2021 року.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду