Справа № 127/2-4507/09
Провадження № 22-ц/801/1637/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 рокуСправа № 127/2-4507/09м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Михайленко А.В.,

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересована особа (стягувач): Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра»,

розглянув цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення до виконання в цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Оверковського Костянтина Володимировича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2021 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Короля О.П.,

встановив:

В березні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення до виконання в цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 04 березня 2010 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» було задоволено та скасовано рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 грудня 2009 року, а в справі поставлено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Надра» частково задоволено та стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами №22/05/2007/840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та №08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року в сумі 1 949 217 грн., що еквівалентно 254 324 долари США, а також витрати з оплати державного мита 1700 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 372 грн.

Згідно з договором №GL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги від 21 липня 2020 року, право вимоги за вказаними кредитними договорами перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону).

Між тим, згідно з інформацію з Єдиного реєстру боржників жодного відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці у цивільній справі №2-4507/09 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором не перебуває.

В той же час, в кредитній справі, яку було передано від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», виконавчі листи Замостянського районного суду м. Вінниці по справі №2-4507/09 про стягнення з відповідачів заборгованості відсутні.

ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» вказує, що не могло раніше знати про відсутність оригіналів виконавчих листів та завершення виконавчого провадження з виконання виконавчих листів №2-4507/09 у кредитних справах №22/05/2007/840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та №08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що свідчить про втрату оригіналів виконавчих листів, виданих Замостянським районним судом м. Вінниці по справі №2-4507/09 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь стягувача ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором.

Вказані обставини стали підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до суду із цією заявою, в якій просило: замінити стягувача з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» як вибулої сторони на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» по справі №2-4507/09; видати дублікат виконавчого листа по справі №2-4507/09 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами №22/05/2007/840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та №08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року в сумі 1949217 грн., що еквівалентно 254 324 долари США, а також витрати із сплати державного мита 1700 грн. і витрати на ІТЗ в сумі 372 грн. із зазначенням нового стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»; поновити строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа про стягнення заборгованості по справі №2-4507/09.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення до виконання в цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено.

Замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» як вибулої сторони на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» по справі №2-4507/09.

Видано дублікат виконавчого листа по справі №2-4507/09 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами №22/05/2007/840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та №08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року в сумі 1949217 грн., що еквівалентно 254 324 долари США, а також витрати із сплати державного мита 1700 грн. і витрати на ІТЗ в сумі 372 грн. із зазначенням нового стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Поновлено строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа про стягнення заборгованості по справі №2-4507/09.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_2 адвокат Оверковський Костянтин Володимирович подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не надало належних і допустимих доказів про відступлення прав вимоги ВАТ «КБ «Надра». Разом з тим, вважає, що станом на 21 липня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» не мало права уступати (продавати, передавати) заборгованість або борг, оскільки предмет іпотеки, забезпечує виконання кредитного договору в іноземній валюті, а саме в доларах США, предмет іпотеки має загальну площу менше ніж передбачає закон, є єдиним місцем проживання боржників, що визначено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, вважає, що заявником не доведено обставин втрати оригіналу виконавчого листа та пропуску пред`явлення його до виконання. Поряд з цим, вказує, що розгляд вказаної справи відбувся без належного повідомлення ОСОБА_2 , в зв`язку із чим останній був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини.

09 серпня 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечило аргументи заявника викладені в апеляційній скарзі вказавши, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та застосував до них норми права, які відповідають вказаним обставинам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 04 березня 2010 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» було задоволено та скасовано рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 грудня 2009 року, ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Надра» частково задоволено та стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами №22/05/2007/840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та №08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року в сумі 1949217 грн., що еквівалентно 254 324 долари США, а також витрати з оплати державного мита 1700 грн. та на ІТЗ в сумі 372 грн.

Згідно з договором №GL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги від 21 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., зареєстрованого в реєстрі за №203, право вимоги за кредитними договорами №22/05/2007/840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та №08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року, укладені між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22 травня 2020 року, зазначених у додатках №1-4 цього договору новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів.

22 травня 2007 року та 08 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» були укладені договори поруки б/н, згідно з кредитними договорами №22/05/2007/840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та №08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року в забезпечення вимог кредитора за належне виконання позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами.

Згідно з інформацію з Єдиного реєстру боржників жодного відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці у цивільній справі №2-4507/09 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором не перебуває.

Як вбачається з листа Третього відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №45851/18/25/30 від 20 серпня 2021 року зазначено, що виконавче провадження № 52466077 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4507/09 виданий 14 квітня 2010 року Замостянським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №22/05/2007840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та № 08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року на користь ПАТ КБ «Надра» боргу на загальну суму 1951289,00 грн, боржником якого у виконавчому документів зазначена ОСОБА_1 , яке завершено 30 листопада 2017 року та виконавче провадження № 20364618 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4507/09 виданого 14 квітня 2010 року Замостянським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №22/05/2007840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та № 08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року на користь ПАТ КБ «Надра» боргу на загальну суму 1951289,00, боржником якого у виконавчому документів зазначений ОСОБА_2 , яке завершене 26 вересня 2014 року знищені, у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень, яких становить 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положення ст.12 ЦПК України передбачають, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містила ст. 14 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення судового рішення.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, які вирішуються судом у зв`язку з виконанням судових рішень у цивільних справах врегульовані у Розділі VI ЦПК України.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі).

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, у такому разі до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).

Установивши, що ПАТ «КБ «Надра» відступив свої права вимоги на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за договором відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_4 від 21 липня 2020 року, суд першої інстанції, вірно застосував наведені вище норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та заміни стягувача у виконавчих листах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не надало належних і допустимих доказів про відступлення прав вимоги ВАТ «КБ «Надра» не є слушними, та відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів в розумінні статті 80 ЦПК України, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про перехід права вимоги від первісного кредитора на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за кредитними договорами № 22/05/2007/840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та №08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року, укладені між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

Між тим, апелянтом не спростовано належними і допустимими доказами відступлення прав вимоги ВАТ «КБ «Надра» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Покликання в апеляційній скарзі щодо неповідомлення ОСОБА_2 про заміну кредитора не є підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача у зобов`язанні, оскільки наслідком виконання боржником обов`язку первісному кредитору є належним виконанням його зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи питання щодо підставності поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року та від 21 листопада 2018 року вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплинув на час набрання ним чинності.

Статтею 12 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документу у зв`язку встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

Вказана норма діяла на час завершення 30 листопада 2017 року виконавчого провадження № 52466077 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4507/09 виданого 14 квітня 2010 року Замостянським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №22/05/2007840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та № 08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року на користь ПАТ КБ «Надра» боргу на загальну суму 1951289,00 грн, боржником якого у виконавчому документів зазначена ОСОБА_1 .

Між тим, аналогічне правило щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлювалося і статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час завершення 26 вересня 2014 року виконавчого провадження № 20364618 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4507/09 виданого 14 квітня 2010 року Замостянським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №22/05/2007840-КВ/23 від 22 травня 2007 року та № 08/07/2008/840-К-246 від 08 липня 2008 року на користь ПАТ КБ «Надра» боргу на загальну суму 1951289,00, боржником якого у виконавчому документів зазначений ОСОБА_2 . Частиною другою цієї статті було передбачено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

З огляду на викладене, після завершення 26 вересня 2014 року виконавчого провадження № 20364618 та 30 листопада 2017 року виконавчого провадження № 52466077 стягувач мав право повторно пред`явити виконавчий лист до виконання до 26 вересня 2017 року та 30 листопада 2020 року відповідно.

Отже, на час звернення виконання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» із даною заявою до суду строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання сплинув.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд.

Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява № 46144/99, Іммобільяре Саффі проти Італії заява № 22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку із статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку та видачі дубліката виконавчого документа ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» посилалося на те, що товариство не мало можливості раніше 21 липня 2020 року, зокрема відступлення прав вимоги від ПАТ «КБ «Надра» на користь заявника та передачі їм кредитної справи відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знати про завершення виконавчих проваджень № 20364618 і № 52466077 та відсутність оригіналів виконавчих листів.

На думку колегії суддів, заявником зазначено достатні підставі та надано належні докази на підтвердження того, що строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений з об`єктивних поважних причин.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підстав матеріалів справи та судового рішення, за яким було видано втрачений виконавчий лист.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Звернувшись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», зазначило, що оригінал виконавчого листа в нього відсутній, а звернення до органів державної виконавчої служби задля отримання цього оригіналу результатів не дали; до даного часу постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінал виконавчого листа до первісного кредитора стягувача ПАТ «КБ «Надра» так і до заявника не надходили.

Крім того, в справі відсутні докази того, що копії названих постанов державних виконавців про повернення виконавчого листа та відповідні виконавчі листи були вручені первісному кредитору стягувачу ПАТ «КБ «Надра».

За правилами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого листа) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, які відповідно до статті 47 цього Закону надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц (провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року № 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року № 2-1976/10 (провадження № 61-22036св18).

Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази вручення як ПАТ «КБ «Надра» так і ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» поштового відправлення, а саме постанов про повернення виконавчих листів та їх оригіналів, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що відповідні документи отримані стягувачем, а не втрачені, немає.

Поряд з цим, матеріали виконавчих проваджень № 20364618 і № 52466077 знищені за строком зберігання, що підтверджено листом Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Хмельницький) № 45851/18.25/30 від 20 серпня 2021 року.

Зазначене свідчить про втрату виконавчого листа з причин, що об`єктивно не залежали від волі стягувача та не були обумовлені його діями, в той час як рішення Апеляційного суду Вінницької області від 04 березня 2010 року у цивільній справі № 2-4507/09 залишається не виконаним.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19) вказав, що факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби може свідчити про те, що оригінал виконавчого документу втрачено.

Таким чином, висновки суду про задоволення заяви в цій частині про видачу дублікату виконавчого листа також є вірними.

Належних і допустимих доказів на спростування вказаних висновків суду матеріали справи не містять.

Аргументи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції у порушення вимог процесуального законодавства розглянув справу за його відсутності, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки заявник мав можливість надати свої заперечення на заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у поданій апеляційній скарзі, надати відповідні докази. Натомість, заявник не навів переконливих доводів, яким чином його неявка до суду першої інстанції вплинула на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, зокрема на повноту з`ясування судом попередньої інстанції фактичних обставин справи.

Інші доводи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України і її слід залишити без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Оверковського Костянтина Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало