ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 647/857/21

номер провадження 22-ц/819/1961/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.

суддів: Майданіка В.В., Приходько Л.А.

секретар Дундич А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Берестового Євгена Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Волошина Р.Р. в цивільній справі №647/857/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2021 року ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Ташкову Анастасію Олександрівну звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, що розташоване на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

На випадок смерті, ОСОБА_4 розпорядилася належним їй майном залишивши заповіт, відповідно до якого заповіла на ім`я позивачки земельні ділянки розміром 12,3186 га та 5,6423 га, що розташовані на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (відповідачі).

Позивачка в установлений шестимісячний строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність заповіту, складеного на її ім`я.

Просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, визначено їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання цим рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Берестовий Є.В., який діє від імені ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , стягнути з останньої судові витрати на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги апелянт посилається на помилковість висновків суду про те, що необізнаність позивачки про наявність складеного на її ім`я заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивач у справі є рідною донькою померлої, а відтак відноситься до першої черги спадкування за законом, а тому незалежно від наявності заповіту на її ім`я, вона, у випадку, якщо дійсно бажала би прийняти спадщину, мала всі можливості для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак, не виявила бажання скористатися своїм правом. Вважає, що посилання суду першої інстанції на правові позиції касаційного суду, викладені у постанові від 15.04.2021 року у справі 591/1271/18, постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17 є необґрунтованими, оскільки правовідносини у вказаних справах не є подібними до правовідносин цієї справи, а відтак суд не правильно застосував норми матеріального права та помилково дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

ОСОБА_2 своїм процесуальним правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Резуненко Д.С. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, з підстав у ній викладених.

Представник позивачки ОСОБА_2 , адвокат Ташкова А.О. в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що позивачка дійсно є рідною дочкою померлої ОСОБА_4 , однак про смерть матері позивачка не знала, як не знала і про наявність заповіту складеного на її ім`я, крім того у позивачки тривалий час був відсутній паспорт, а тому вказані обставини у їх сукупності слугували перешкодами у своєчасному зверненні до нотаріуса з метою прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України апеляційний суд вважає, що неявка відповідача належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Червоний Промінь Снігурівського району, Миколаївської області померла мати позивачки та відповідачів - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею 5,6423 га, 12,3186 га, 8,9805 га, що знаходяться в межах Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Відповідно до довідки Баратівського старостинського округу №1 Горохівської сільської ради Миколаївської області від 05.03.2021 року №256 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На момент її смерті за вказаною адресою проживали та були зареєстровані: онука ОСОБА_5 , правнук ОСОБА_6 .

16.06.2016 року ОСОБА_4 було складено заповіт, яким вона заповіла земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 12,3186 га та площею 5,6423 га в межах території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області на користь доньки, ОСОБА_2 .

Згідно з матеріалами спадкової справи №516/2017 після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за законом до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області 01.12.2017 року звернулася її дочка ОСОБА_1 . У своїй заяві повідомила нотаріуса про інших спадкоємців першої черги ОСОБА_2 , ОСОБА_3

01.12.2017 року завідувачкою Снігурівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 направлялися листи на адресу ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , в яких повідомлялося про те, що у нотаріальній конторі заведено спадкову справу після смерті їх матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та запропоновано їм до 24 травня 2018 року повідомити нотаріальну контору про свої наміри щодо оформлення спадкових прав за законом.

19.04.2018 року до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_3 , як син померлої. Повідомив нотаріуса про наявність іншого спадкоємця померлої ОСОБА_2

14 січня 2021 року до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_2

01.04.2021 року завідувачка Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. відмовила позивачці в оформленні спадщини за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_4 через пропуск строку для її прийняття.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачкою причини пропуску строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, а саме її необізнаність про існування заповіту матері на її користь є поважними причинами пропуску цього строку, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою спадкодавця ОСОБА_4 , а тому в силу положень ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачка могла реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті своєї матері як її спадкоємець першої черги за законом, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк.

Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки встановленим обставинам та як наслідок дійшов помилкового висновку про задоволення позову, не звернув уваги на те, що необізнаність ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем першої черги за законом, про існування заповіту, складеного на її ім`я, не може вважатися поважною причиною неподання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування в передбачений законом строк, оскільки не свідчить про наявність істотних та непереборних перешкод для звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Посилаючись на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі №642/2539/18-ц, від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 28.10.2019 року у справі №761/42165/17, від 06.06.2018 року у справі №315/765/14-ц про свободу заповіту як фундаментального принципу спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що правові позиції висловлені судом касаційної інстанції за інших встановлених обставин, а саме коли спадкодавець не був близьким родичем позивача, тоді як в цій справі спадкодавець є матір`ю позивача.

За наведених обставин посилання суду першої інстанції на невиконання нотаріусом вимог ст.63 Закону України «Про нотаріат» (неповідомлення позивачки про відкриття спадщини, не здійснення публічного оголошення щодо відкриття спадщини) не мають істотного значення у цій справі.

ОСОБА_2 у позовній заяві на ті обставини, що їй не було відомо про смерть матері, та відсутність у неї протягом тривалого часу паспорта не посилалася, а тому такі обставини повідомлені її представником, адвокатом Ташковою А.О. в судовому засіданні апеляційного суду як на підставу для визначення додаткового строку, апеляційний суд відхиляє.

У відповідності до приписів ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обстави нам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального права, всебічно та повно не перевірив доводів представника відповідачки на предмет їх обґрунтованості, та як наслідок дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ч.13 ст.141 ЦПК України з врахуванням документального підтвердження понесених відповідачкою витрат на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 1362,00 грн, їх відшкодування необхідно здійснити за рахунок позивачки ОСОБА_2 .

Повний текст постанови складений 06.12.2021 р.

Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Берестового Євгена Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення. Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1362,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Майданік

Л.А. Приходько