Справа №303/4723/21
ряд. стат. звіту - 9
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мукачівська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересована особа: Мукачівська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син заявника ОСОБА_2 , який проживав разом з своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Дану квартиру вони набули у власність на підставі договору міни. В ній зареєстрована тільки заявник, як на даний час так і на момент смерті сина. Факт проживання заявника разом із сином підтверджується Довідкою Личаківської виправної колонії №30 від 29.12.2006 року, «Карточкою прописки» сина та показаннями свідків. Встановлення факту постійного спільного проживання з сином заявнику ОСОБА_1 необхідно для підготовки та подання належного пакету документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заявник ОСОБА_1 в поданій заяві просила суд розглянути справу без її участі, заяву задовольнити з підстав зазначених в ній.

Представник Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша А.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без його участі, задоволення заяви залишив на розсуд суду.

Вивчивши заяву та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.01.2009 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Із Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.03.1979 року вбачається, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (а.с. 5).

Із Договору міни від 27.11.2002 року слідує, що ОСОБА_4 міняє наналежну їй квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Із довідки Державного департаменту України з питань виконання покарань серії 00 №226613 від 29.12.2006 року слідує, що ОСОБА_2 звільнений з місць позбавлення волі на підставі постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 29.12.2006 року та прямує до місця проживання в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до Форми А, ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мукачівської міської ради №8572/0/99-21 від 03.04.2021 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно Довідки КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» №2065 від 19.08.2017 року квартира АДРЕСА_3 на праві особистої власності по Ѕ частці належить ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 11).

Із нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_5 слідує, що останній підтверджує факт того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті проживав у квартирі АДРЕСА_3 зі своєю матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 15).

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, недотримання заявником вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року.

Як вбачається з викладеного, факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту проживання заявника разом із своїм сином дає змогу прийняти спадщину за законом.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 64, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд,

РІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , постійно спільно проживала із своїм сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Мукачівська державна нотаріальна контора, , місце знаходження м.Мукачево, вул.Пушкіна, 30, Закарпатська область.

Повний текст рішення складений 07.09.2021 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір