РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Порощука П.П.,

за участі секретаря Маліщук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смірнов Сергій Михайлович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, третя особа Жмеринська районна державної адміністрації Вінницької області про визнання права на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Смірнов С.М. звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - чоловік позивача ОСОБА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із права на земельну частку (пай) на території Луко-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. На підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ВН №0416014 від 14.08.1997 року ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Союз» села Лука-Мовчанська Жмеринського району Віницької області розміром 1,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до інформації відділу у Жмернському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 12.06.2020 №0-2-0.22-132/106-20 за ОСОБА_4 на території Лука-Мовчанської сільської ради закріплена земельна ділянка № НОМЕР_1 , загальною площею 1,4225 га, вартістю 42214,06 грн. Спадщину після смерті ОСОБА_4 в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ,1991 року народження та ОСОБА_5 ,1993 року народження прийняла дружина ОСОБА_1 , так як зразу ж після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а також розпорядилась домашніми і особистими речами померлого. В подальшому сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0416014 від 14.08.1997 року було втрачено і визнано недійсним, в зв`язку з чим подане відповідне оголошення в газету про його втрату. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 за законом є його дочка ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_1 , інша дочка ОСОБА_6 відмовилась від прийняття спадщини та на неї не претендує, про що надала відповідну заяву. На звернення позивача ОСОБА_1 до Жмеринської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті батька, постановою нотаріуса їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). За вищевикладених обставин позивач змушена звернутись до суду з позовною заявою про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, за відсутності іншого способу переоформити спадкове майно.

Ухвалою суду від 26.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

03.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача адвокат Смірнов С.М. не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області В.Перепечай в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області Гуменюк В.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заяви по телефону про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Лука Мовчанська Жмеринського району Вінницької області помер ОСОБА_4 (а.с.13), який являвся чоловіком позивача ОСОБА_1 (а.с.13). Позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 являються батьками ОСОБА_5 1991 року народження (а.с.14), яка при одружені змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.15) та батьками ОСОБА_5 (а.с.18), яка при одруженні змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.19). Спадщину після смерті ОСОБА_4 , який постійно проживав та був зареєстрований в с.Лука Мовчанська Жмеринського району Вінницької області прийняла ОСОБА_1 інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , 1991 року народження та ОСОБА_5 ,1993 року народження шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном померлого у лютому 1999 року (а.с.22). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація щодо ОСОБА_4 у спадковому реєстрі відсутня (а.с.28). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та вдані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація щодо ОСОБА_4 реєстрі відсутня (а.с.29). Згідно відомостей Відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в Книзі реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) за №29 від 14.08.1997 рахується зареєстрованим Сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0416014, площею 1,98 умовних кадастрових га, вартістю 5859 грн., в с. Лука-Мовчанська КСП «Союз», виданий за розпорядженням Жмеринськогї райдержадміністрації №130 від 28.05.1997 ОСОБА_4 (а.с.30). Згідно розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 23.04.2008 № 265 «Про затвердження проекту землеустрою, передачу земельних ділянок у власність та видачу державних актів на право власності на землю власниками земельних часток (паїв) на території Луко-Мовчанської сільської ради» та відповідно до списку померлих власників земельних часток (паїв) спадкоємцям яких будуть передаватися у власність земельні ділянки на території Луко-Мовчанської сільської ради та видаватись державні акти після оформлення ними спадщини, рахується номер рядка 59, номер земельної ділянки 290, площа земельної ділянки 1,4225 га, на прізвище ОСОБА_4 (а.с.32). Відповідно до повідомлення опублікованого в газеті «Жмеринська газета» №22 (448) від 29.05.2020 «Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_3 на території Луко-Мовчанської сільської ради, серії ВН № 0416014, виданий 14.08.1997 - вважається недійсним (а.с.33). Інша дочка померлого ОСОБА_6 від спадщини після смерті батька ОСОБА_4 відмовилася, про що надала відповідну заяву (а.с.37). Постановою Жмеринської районної державної нотаріальної контори від 19.02.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на відповідне майно (а.с.34). За рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.11.2020 року за дочкою ОСОБА_4 ОСОБА_2 визнано право в порядку спадкування на 1/2 частину земельної частки (паю) - земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,4225 га, яка розташована на території Лука-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.23-26).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, ніким не оспорені, одержані в порядку встановленому законом.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно з ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з положеннями ст. 5 ЗК України ( в редакції 1990 р.), який діяв на час виникнення правовідносин, земля може належати громадянам на праві колективної власності.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Згідно з положеннями ст. 6 цього Кодексу, однією із підстав набуття права власності на земельні ділянки - одержання їх у спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст.22 цього Кодексу, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст.23 цього Кодексу, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", зокрема: п. 2. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; п.5. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією; п.6. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Згідно з ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст.ст.534, 553, 555 цього Кодексу).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Згідно абзацу 2 п.8 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23).

Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 цієї Статті, перелік яких є необмежений.

На аналогічні норми законодавства посилалась і позивач у своєму позові.

Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем обрано правильний спосіб захисту про визнання права на земельну частку (пай) після смерті батька, який за життя набув права на земельну частку (пай), отримав сертифікат, який був втрачений, і законом не передбачено способу видачі його дубліката на померлого. Позивачем в підтвердження заявлених вимог надано належні та допустимі докази, яких достатньо суду, що б дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування і, відповідно, щодо задоволення позову.

Судові витрати слід залишити за позивачкою, як вона того просила.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 5, 7, 10-13, 76-82, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ід.н. НОМЕР_2 , право в порядку спадкування на 1/2 частину земельної частки (паю) - земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,4225 га, яка розташована на території Лука-Мовчанської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Порощук П.П.