УХВАЛА

31 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 761/34946/19

провадження № 61-13640ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду

від 16 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Umair, Українські середземноморські авіалінії» про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Umair, Українські середземноморські авіалінії» (далі - ТОВ «Umair, Українські середземноморські авіалінії») про відшкодування майнової шкодиу розмірі

38 964,22 грн на кожного з позивачів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року скасовано і ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто із ТОВ «Umair, Українські середземноморські авіалінії» на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 5 000,00 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

12 серпня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у даній справі становить 155 856,88 грн, яка станом на 01 січня

2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00х100=227 000,00).

Разом з тим, у касаційній скарзі заявник посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, проте вказані посилання є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявники подаликасаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Umair, Українські середземноморські авіалінії» про відшкодування майнової шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська