УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого: судді Губської Я.В.

при секретарі Мордухович К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні №45600619 з примусового виконання виконавчого листа №640/20470/13-ц,-

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні №45600619 з примусового виконання виконавчого листа № 640/20470/13-ц виданого 09 жовтня 2014 року Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 процентів за користування неповернутою частиною позичених коштів і 3% річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2407 доларам США, що складає 28 185 грн. 14 коп., а також неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договором позики за період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127 750,00 грн., а саме замінити стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви заявник зазначає, зокрема, що 29.05.2014 року Київським районним судом м.Харкова ухвалено заочне рішення по справі №640/20470/13-ц, згідно з яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 проценти за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2407 доларам США що складає 28185,41 грн., а також неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127750 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 1469,90 грн. На виконання вказаного рішення суду 09.10.2014 року судом був виданий виконавчий лист в тому числі про стягнення з ОСОБА_3 судового збору. 19.11.2014 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Барсегяном А.О. було винесено постанову про відкриття ВП №45600619. 17 червня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором (цесії), посвідчений 17 червня 2016 року ПН Київського МНО Анохіною В.М. за реєстровим №873. При цьому п.1 вказаного договору про відступлення права вимоги передбачено, що цей договір укладається з одночасним відступленням Первісним іпотеко держателем новому Іпотекодержателю всієї сукупності прав та обов`язків первісного іпотеко держателя за Іпотечним договором, посвідченим ПН ХМНО Широковою В.А. 15 травня 2009 року за реєстровим №1909, укладеним між первісним іпотеко держателем та позичальником ОСОБА_3 , за умовами якого боржник зобов`язався повернути первісносному іпотеко держателю грошові кошти в сумі 22100,00 доларів США в строк до 15 травня 2012 року.

Заявник в поданій заяві просив суд задовольнити заяву та заяву розглянути за його відсутності.

Інші сторони по справі до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду заяви повідомлялись своєчасно та належним чином, від представника Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в матеріалах справи наявна заява про слухання справи без їх участі,причини не явки інших учасників процесу суду не відомі, що відповідно до ч. 3 ст.442 ЦПК України не перешкоджає розгляду даної заяви за їх відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення..

Вимогами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Так, підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок зміни кредитора у зобов`язанні визначений в статті 516 цього Кодексу. Так, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 29.05.2014 року Київським районним судом м.Харкова ухвалено заочне рішення по справі №640/20470/13-ц, згідно з яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 проценти за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2407 доларам США що складає 28185,41 грн., а також неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127750 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 1469,90 грн.

На виконання вказаного рішення суду 09.10.2014 року судом був виданий виконавчий лист в тому числі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 процентів за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2407 доларам США що складає 28185,41 грн., а також неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127750 грн.

19.11.2014 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Барсегяном А.О. було винесено постанову про відкриття ВП №45600619.

17 червня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором (цесії), посвідчений 17 червня 2016 року ПН Київського МНО Анохіною В.М. за реєстровим №873.

При цьому п.1 вказаного договору про відступлення права вимоги передбачено, що цей договір укладається з одночасним відступленням Первісним іпотеко держателем новому Іпотекодержателю всієї сукупності прав та обов`язків первісного іпотеко держателя за Іпотечним договором, посвідченим ПН ХМНО Широковою В.А.

15 травня 2009 року за реєстровим №1909, укладеним між первісним іпотеко держателем та позичальником ОСОБА_3 , за умовами якого боржник зобов`язався повернути первісному іпотеко держателю грошові кошти в сумі 22100,00 доларів США в строк до 15 травня 2012 року.

Вирішуючи заявлену вимогу про заміну стягувача, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного суду України від 20.11.2013 по справі № 6-122цс13 суд дійшов правового висновку про те, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Правова позиція Верховного суду України обґрунтована тим, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

За змістом частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Оскільки, виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Обов`язковість виконання судових рішень, як невід`ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст.6, 13, ст.1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена і в рішенні Європейського суду, прийнятому у справі «Soering проти Сполученого королівства», де зазначалося, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції (право на справедливий суд).

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами та виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, суд вважає, що вказана заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 57, 258, 259, 353, 442 ЦПК України, 512, 514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні №45600619 з примусового виконання виконавчого листа № 640/20470/13-ц виданого 09 жовтня 2014 року Київським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 процентів за користування неповернутою частиною позичених коштів і три процента річних за період з 21 вересня 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі еквівалентній 2407 доларам США що складає 28185,41 грн., а також неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договором позики в період з 12 листопада 2012 року по 12 листопада 2013 року в сумі 127 750 грн. 00 коп.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженн я, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя -