Провадження № 2/161/3048/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Остимчук О.М.

з участю представника позивача - Терещук Ю.О..

представника відповідача - Бурди Д.П.

третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кейт Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання,-

в с т а н о в и в :

15 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі позивач, ТОВ «Кей-Колект») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах якої діє ОСОБА_3 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 було здійснено реєстрацію місця проживання членів своєї сім`ї, в т.ч. і неповнолітньої дитини, після укладеного договору іпотеки та без попередньої згоди іпотекодержателя.
Ухвалою суду від 22 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 09 вересня 2021 року замінено третю особу у справі №161/10681/21 з Служби у справах дітей Луцької районної адміністрації на Службу у справах дітей Луцької міської ради (Волинська область, м. Луцьк вул. Б. Хмельницького, 21, ).
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник відповідачів ОСОБА_6 у судовому засіданні та письмовому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову.
Представник третьої особи ОСОБА_1 у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлено, що 01.06.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту№0 в іноземній валюті у сумі 85 080 доларів США з відсотковою ставкою 13,00%.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Губик З.В., за умовами якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_2

22.12.2010 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинсської області було стягнуто борг з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Укрсиббанк» в сумі 781 714,46 грн. та судові витрати по справі.

13.12.2012 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2 та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухвівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Є.В. за реєстровим №649-650, за умовами яких ПАТ «УкрСиббанк» передало ТзОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором № 0 від 01.06.2007 року та договором іпотеки.
04 жовтня 2012 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області замінено стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення суду, з ПАТ «Укрсиббанк» на ТзОВ «Кейт-Колект».

12.06.2020 року згідно рішення суду від 22.12.2010 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. видано постанову про відкриття виконавчого провадження № 62317245 (а.с.43)

Згідно довідки виданої Департаментом Державної реєстрації Луцької міської ради №33-19/460 від 19.02.2020 року в іпотечній квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані особи, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм законодавства.

Реєстрація місця проживання була проведена у відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема у відповідності до ст. 6 вказаного Закону, для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору ;документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Аналогічні положення містяться в п.18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою КМ від 2 березня 2016 р. № 207
Частиною першою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 391 ЦК України наділяє власника правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання є, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2947цс15, яка в подальшому підтримана Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц, провадження № 14-317цс18). Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 310/2950/18.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18) та від 05 червня 2019 року у справі № 643/18788/15-ц (провадження № 14-93цс19).

Крім того, станом на даний час діє Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно якого протягом дії цього Закону.

1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Законність виселення, яке по факту є втручанням у право на житло та право на повагу до приватного життя у розумінні статті 8 Конвенції, має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На даний час на примусовому виконанні перебуває рішення суду про стягнення боргу. позивач зазначає, що без його згоди як іпотекодержателя здійснена реєстрація відповідачів у вказаній квартирі, а тому просить визнати незаконною та скасувати реєстрацію.
Ст. 16 ЦПК України передбачає спосіб захисту порушених право, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Зняття з реєстрації місця проживання чітко реґламентує ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в ній визначено, що підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання є, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлове право, однак позивачем таких вимог не заявлено.

Таким чином, з врахуванням викладеного, у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 16, 81, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 319, 321 ЦК України, суд, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову товарства з обмеженою відповідальністю «Кейт Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання - відмовити..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», 01042, м. Київ, вул. Іоана Павла ІІ, .
Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2
Треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, місце хнаходження: Волинська область, м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 19 .

Повний текст рішення складено та підписано 09.09.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області С.С. Крупінська