Провадження 2-з/521/241/21
Ухвала

07 вересня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання - Манюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович.

У своїй позовній заяві позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 93533, вчинений 20.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» заборгованості у загальному розмірі 105575 (сто п`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) доларів США 79 центів за кредитним договором № 014/0043/74/50100, від 07.04.2006 року, право вимоги за яким було відступлено АТ «Оксі Банк», якому в свою чергу було відступлено право вимоги АТ «Аваль банк».

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 09.08.2021 року, провадження у справі відкрито.

Крім того, позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 93533, вчиненим 20.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною в межах виконавчого провадження № 65622532, яке відкрито 01.06.2021 року.

Суд, розглянувши надану заяву про забезпечення позову, дослідивши надані матеріали справи в обґрунтування зазначеної заяви, приходить до висновку про таке.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Так, згідно частини першої зазначеної статті, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ст. 152 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до п. 3- 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, всупереч встановленому законом, у заяві про забезпечення позову, цього не міститься.

Крім того, згідно до встановлених норм ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до п. 1-2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Проте, всупереч встановленому законом, заявник ОСОБА_1 звернувшись з заявою до суду про забезпечення позову, не надав до суду жодних доказів щодо зареєстрованого в установленому законом порядку місця його проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України.

Також, заявником не надано жодних доказів щодо його майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Крім того, заявником до суду не надано доказів того, що його майновий стан достатній та не може ускладнити, або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до п. 1, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

По своїй суті, забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, заявником до своєї заяви про забезпечення позову не було надано жодного доказу, на підтвердження своїх вимог.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має врахувати необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні бути реалізовані лише. у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Інструмент забезпечення позову насамперед призначений бути заходом проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є реальна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

З огляду на встановлені обставини, заявником не долучено належних та допустимих доказів наявності реальної загрози невиконання майбутнього рішення суду та не надано жодного доказу на підтвердження поданої заявником до суду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову, або про відмову у забезпеченні позову, суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене вище, виходячи з досліджених у судовому засіданні матеріалів заяви та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки, заявником не долучено жодного належного та допустимого доказу та наявності реальної загрози невиконання майбутнього рішення суду, у випадку задоволення позову.

Керуючись ст.149, ст.151-154, 258, 260, 353, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович, - відмовити в повному обсязі.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено, у порядку та строки, передбачені ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук