Справа № 234/8115/21
Провадження № 2/234/3226/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М.,

№234/8115/21, номер провадження №2/234/3226/21

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

доТовариства з обмеженою відповідальності «Авентус Україна» (пр-т Перемоги, буд 90-А, м. Київ)

провизнання недійсним кредитного договору

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явилася

представник відповідача: Бабенкова Н.А. (ордер КС №700956 від 13.08.2020р., свідоцтво ЗР №21/2135 від 22.06.2019р.) - не з`явилась;

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

Позивач 22.06.2021 року звернулася до Краматорського міського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Авентус Україна» з вимогою про визнання недійсним кредитного договору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.05.2021 року вона оформила заявку на отримання кредиту на офіційному веб- сайті МФО «CreditPlus», що належить відповідачу та отримала кредит в розмірі 20000 грн. Зобов`язання перед відповідачем були виконані в повному обсязі. Через деякий час позивачу почали надходити повідомлення про нібито невиконані зобов`язання перед відповідачем. На всі аргументи позивача щодо виконання зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором представники відповідача не реагували.25.05.2021 року позивач направила належно оформлений запит до відповідача з проханням надати кредитний договір та інформацію щодо заборгованості позивача. Відповідач не надав відповіді у встановлений законом строк.

Тому позивач не має змоги надати копію кредитного договору. Свого примірнику договору вона не має. Вважає, що відповідачем були порушені норми ЗУ «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг», та просить визнати кредитний договір між позивачем та відповідачем недійсним, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

25.08.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Бабенкова Н.А. просить відмовити в задоволенні позову повністю, та зазначає, що позивач вже неодноразово укладав кредитні договори з відповідачем, належним чином виконавши всі зобов`язання за ним, а отже, був повністю ознайомлений з порядком укладення в електронній формі кредитного договору та умовами кредитного договору. Вказуючи, що всі зобов`язання за договором виконані, позивач вводить суд в оману, оскільки нею здійснений лише один платіж за договором в розмірі 400 грн. Перед укладенням Кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайті надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансовихпослуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення та порядок укладення/підписання електронного кредитного договору.04.05.2021р. між відповідачем та позивачем було укладено Договір №4101676 про падання споживчого кредиту, згідно якого Банком було надано позивачу кошти в розмірі 20000,00 гривень на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт Товариства або Мобільний додаток.Переказ коштів, здійснено 04.05.2021 року, шляхом перерахування на банківську картку Клієнта № НОМЕР_1 , відкриту в АТКБ «Приватбанк», яку було вказано особисто клієнтом в заяві на отримання Кредит. Сторонами було погоджено в Договорі усі істотні умови договору та визначили загальну вартість кредиту. Крім того, представник відповідача зазначає, що на виконання вимог чинного законодавства електронна ідентифікація Позивача здійснювалась при вході його в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позивача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету Позивача.04,05.2021р. позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредиту ) (Доказ Рисунок 1 скріншоту з ІТС Товариства). Товариство повідомило Клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідногоінформаційного повідомлення у Особистому кабінеті.Після отримання заявки Товариство здійснило оцінку кредитоспроможності Клієнта та достовірності наданої Клієнтом інформації за допомогою багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень.Після аналізу наявної інформації Товариство прийняло рішення про можливість укладання з Клієнтом кредитного договору, про яке повідомило Клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення (СМС-повідомлення на номер телефону клієнта ).В Особистому кабінеті Клієнт отримав для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, шо вимагаються чинним законодавством України, та пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови. Клієнт мав можливість прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Кредитний договір або відмовитися від пропозиції.Клієнт повідомив про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу (ПОГОДЖУЮСЬ), у Особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало Клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. В нашому випадку С355282.Введенням одноразового ідентифікатора, що є його електронним підписом, Клієнт підтвердив, що ознайомився до укладення Кредитного договору з Паспортом споживчого кредиту, умовами Кредитного договору та підписав їх.Товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправою Клієнту його примірник Кредитного договору у формі електронного документу на електронну адресу. В нашому випадку на адресу: ег1апсіа0078@§таі1.сот.та додатково розміщено Кредитний договір у Особистому кабінеті Позивача, розміщеному на ІТС Товариства.Отже, Договір доступний для перегляду та завантаження до підписання та після підписання.Товариство повідомило Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (СМС-повідомленням на номер телефону).Отже, враховуючи викладене, та з урахуванням вимог ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договірукладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між Товариством та Клієнтом, був укладений Кредитний договір Кошти перераховувалися на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту вАТ КБ «ПриватБанк», яку Клієнт вказав при заповненні заявки на отримання кредиту. Зауважує, що позивач може отримати свій примірник договору у особистому кабінеті без обмежень. Враховуючи наведене, вважає, що усі посилання позивача на порушення її прав як споживача є необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

Разом із позовною заявою від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Разом із позовною заявою від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальності «Авентус Україна» доказів для вирішення справи.

Разом із позовною заявою від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд цивільної справи у спрощеному порядку.

Разом із відзивом на позовну заяву представник відповідача Бабенкова Н.А. заявила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Краматорського міського суду від 23.06.2021 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

26.08.2021 року протокольною ухвалою в судовому засіданні суд вирішив питання про слухання справи без участі сторін по справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що 04.05.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту (надалі - Договір), відповідно до якого відповідач зобов`язується надати позивачу грошові кошти в загальній сумі 20000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язується повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування ними. Сторони погодили, що строк кредиту становить 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4 цього Договору. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту: Знижена процентна ставка становить 1,425 % в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору. 1.5.2. Стандартна процента ставка складає 1,90 % в день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту зазначеного в п. 1.4 Цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки.(п.п. 4.1 - 4.6. цього Договору).

Згідно п. 1.6. вказаного договору зазначено, мета отримання кредиту це споживчі потреби.

Пунктом 1.7. Договору визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за зниженою ставкою 208,62% річних, за стандартною ставкою 695,40% річних.

Відповідно до п. 1.8. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає за зниженою ставкою складає 28550,00 грн., а за стандартною ставкою 31400,00 грн.

Згідно п. 2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

У розділі 10 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано прізвище, ім`я та по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, та адреса реєстрації позивача та його контактний номер телефонів, а також зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С355282, 04.05.202108:22:47.

Згідно Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №4101676 від 04.05.2021 року позивач, зобов`язувався повернути суму кредиту та сплати нарахованих процентів 03.06.2021 року, в загальній сумі 28550,00 грн.

Як вбачається із вищезазначеного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За результатами заповнення Реєстраційної форми для реєстрації на сайті відповідача в ІТС-Товариства відображена інформація, яка підтверджує, що саме позивач вводив вказані дані, оскільки відображено його особиста інформація.

З матеріалів справи вбачається, що при ознайомленні з пропозицією (офертою) та готовність прийняття пропозиції (оферти) позивачем свідчить натиснута кнопка у особистому кабінеті «Погоджуюсь» після чого відповідачем було надіслана позивачу засобами Одноразової ідентифікації у вигляді коду, у момент введення позивачем одноразового ідентифікатора на сайті Товариства цим самим позивач направив товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором та підписав договір, дія відбулася 04.05.2021 12:38:22. Дані відомості підтверджують, що спірний договір укладено шляхом використання позичальником (позивачем) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на його мобільний телефон смс-повідомленням.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 цього Закону передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що кредитний договір підписаний позивачем шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».

За таких обставин передчасними є твердження позивача про те, що кредитний договір не був підписаний ані фізично, ані за допомогою одноразового ідентифікатора та відповідно є підстави вважати його недійсним.

Згідно п. 2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

З копії довідки про історію кредитів Банку, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово укладала з відповідачем кредитні договори з 2019 року по 2021 рік.

Зі змісту електронного листа Товариство повідомило Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (СМС-повідомленням на номер телефону), у сумі 20000,00 грн.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Як передбачено п.п. 7.4. договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язання щодо повернення суми кредитку та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 960,00 грн. на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконня та у розмірі 220,00 грн., починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання або неналежного виконання. Штрафи за Договором нараховуються в момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення Споживачем зобов`язань за цим Договором, обмежується сумою, визначеною відповідно до ЗУ №Про споживче кредитування».

Оскільки пунктом 7.4. Договору встановлені гарантії кредитора стосовно належного виконання Позичальником своїх зобов`язань, що закріплюються ЦК України, позбавлення відповідача в цілому права на забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором є неможливим.

Крім того, у разі незгоди з умовами Кредитного договору, позивач не була позбавлена можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору.

Ч. 3 ст. 12 ЦК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про порушення прав позивача вказаним договором.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено обов`язковість договору до виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

При вирішенні спору про визнання кредитного договору недійсним, судом враховувалися вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема вимоги статей 203, 215, 1054 ЦК України. Судом також враховувалися вимоги статей 536, 638 ЦК України з приводу того, чи було досягнуто між сторонами кредитного договору згоди щодо усіх істотних умов договору.

Інші наведені позивачем обставини необхідності визнання договору недійсним не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не обґрунтовують необхідність задоволення позову.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини зазначеного у рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року №303А, п.2958 - суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий,що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відтак, суд не знаходить за доцільне спростувати у вказаному рішенні кожний аргумент позивача, оскільки підстав для задоволення позову немає.

Таким чином, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

5. Позиція суду.

Аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що вимоги позивача ОСОБА_1 до ТОВ «Авентус Україна» про визнання недійсним кредитного договору, задоволенню не підлягають.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладено та керуючись ст. 16, 203, 207, 215, 546, 549, 626, 627, 638, 1047, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію», ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Авентус Україна» про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальності «Авентус Україна» (м. Київ, пр-т Перемоги, буд 90-А, )

Представник відповідача: Бабенкова Неля Адамівна (м. Київ, вул.Генерала Ватутіна, 30-156)

Суддя Краматорського міського суду С. М. Ткачова