Справа № 496/4820/13-ц
Провадження № 6/496/179/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Галич О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Ткаченко В.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України накладене ухвалою суду від 12 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, накладене ухвалою суду від 12 квітня 2019 року. Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області в справі № 496/4820/13-ц провадження № 2/496/148/14 від 24 лютого 201414 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 517 995 грн 16 коп. та витратпо сплаті судового збору в сумі 3 141 грн. Як вбачається з ухвали Біляївського районного суду Одеської області в справі №496/4820/13-ц від 13 червня 2018за заявою ПАТ «Дельта Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів, що 21 травня 2014 року до ПАТ «Дельта Банк» було надіслано два виконавчих листи, які були втрачені. Тільки через 4 роки, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк звернувся до суду за отриманням їх дублікатів. Незважаючи на те, що ПАТ «Дельта Банк» не привів вагомих та поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу для виконання, суд постановив ухвалу про задоволення вимог стягувана на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі дублікатів. 27 червня 2018 року судом видано дублікати виконавчих листів. АТ «Дельта Банк» звернув їх для виконання приватному виконавцеві виконавчого округу Одеської області Щербакову Ю.С. Як заявниці стало відомо з ухвали Біляївського районного суду від 12 квітня 2019 року, за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, виконавче провадження № 57917252 було відкрито 13 грудня 2018 року. В той же день 13 грудня 2018 року Приватний виконавець наклав арешт на все майно, яке належить заявниці, а постановою від 12січня 2019року наклав арешт на її кошти в усіх банківських установах. На належне заявниці рухоме майно, постановою приватного виконавця від 01 лютого 2019 року в ході виконавчого провадження № 57917252 накладено арешт, а саме на: зварювальний агрегат АСД-300 МУ1, екскаватор колісний Э О-2621В-3, автонавантажувач 4014, каток дорожній ДУ-74, екскаватор-навантажувач JСВ ЗСХ. У червні 2018 року Приватний виконавець звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзд за межі України боржника без вилучення паспортного документу, мотивуючи його тим, що заявниця нібито ухиляється від виконання рішення суду про погашення заборгованості. Як вбачається з ухвали суду від 12 квітня 2019 року мотивом застосування до ОСОБА_1 зазначеної санкції приватний виконавець вказував: ухилення нею відвиконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке проявляється у непогашенні заборгованості, відсутності за місцем проживання 26 грудня 2018 року, коли його відвідував приватний виконавець та періодичні виїзди за кордон.Подання Приватного виконавця судом задоволено.5 липня 2021 року при бажанні відвідати батьків, які мешкають в Республіці Молдова під час перетину україно-молдовського кордону в пункті перетину «Кучурган» прикордонна служба надала заявниці рішення про відмову в перетині державного кордону України на підставі рішення Біляївського районного суду від 12 квітня 2019 року. За місцем реєстрації, заявниця проживає тривалий період разом зі своєю великою сім`єю в приватному будинку. Заявниця зазначає, що не ухиляється від виконання рішення суду, а об`єктивно за збігом ряду обставин, не має фінансової можливості його виконати. За останні кілька років у її сім`ї мали місце об`єктивні причини, що призвело до скрутного матеріального становища - збитковий бізнес викликаний масовим падіжем (мором) свійської птиці, яка була його основою, серйозні хвороби батьків, які вимагали і вимагають грошових вкладень, матеріальна допомога дітям при народженні та вихованні і догляду 4-х внуків, що народилися в цей період та проживають разом з нею. ОСОБА_1 ніколи не мала на меті та не переховувалась від державних та виконавчих органів, сплачує необхідні податки. Однак, останнім часом через ризики в бізнесі має матеріальну скруту, а тому не може погасити наявну заборгованість перед банком. Також просить суд врахувати її передпенсійний вік, відповідальність перед великою сім`єю, наявні фінансові зобов`язання перед стягувачем, а також моральні зобов`язання перед батьками та скрутний матеріальний стан в даний час, заявниця не має умислу залишити країну, нібито, щоб ухилитись від виконання судового рішення, як припускає приватний виконавець. В Республіці Молдова в місті Слободзея Тираспільського району мешкають старі батькизаявниці: батько - ОСОБА_3 1946 р. н. та мати - ОСОБА_4 1946 р.н., яким понад 75 років. У матері - онкологічне захворювання - 4 стадії, батько переніс в 2014 р. інсульт. Тому, остання змушена їх часто провідувати, надаючи необхідну допомогу. Житлові умовиОСОБА_1 та велика сім`я з 4-ма малолітніми дітьми (внуками) не дозволяють переселити батьків за її місцем проживання. Батьки-пенсіонери мешкають у власному будинку з садом, що надає можливість (за рекомендацією лікарів) перебувати на свіжому повітрі. Також багатолітня праця батьків на території Молдови гарантує їм право на пільги по сплаті комунальних та інших послуг за місцем свого проживання. Також мати в своїй країні користується пільгами на лікування онкологічних захворювань. За таких обставин, єдина оптимальна можливість провідувати їх та надавати посильну фізичну, матеріальну та моральну допомогу, є часте курсування між місцями проживання заявниці та батьків, зважаючи на відносно незначну відстань між населеними пунктами (близько 70 км), розділених державним кордоном. Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, заявниця перетинала кордон: 12 серпня 2018 року, 14 вересня 2018 року, 11 жовтня 2018 року, 22 жовтня 2018 року, 25 жовтня 2018 року. Обтяження у праві виїзду за межі України ніяким чином не може вплинути на можливість погасити заборгованість по кредиту, тому що остання не можу вивезти за кордон майно, на яке накладено арешт. Виїзд за кордон також ніяк не може вплинути на її матеріальне становище та не зможе дати можливість виплатити борги по кредиту.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила задовільнити.

Представник АБ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 квітня 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа задоволено.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов`язання.

Пунктом 5 ч. 1 цього ж Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, аналіз зазначених норм закону дає можливість дійти висновку про те, що обмеження особи у праві виїзду за межи України встановлюється для осіб за невиконання рішення суду або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно за своїм власним бажанням.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом.

Відповідно до ч.5,6,7 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Так, заявницею не надано відомостей, що рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 лютого 2014 року нею виконано і виконується взагалі. Крім того, з поданої заяви вбачається, що остання не заперечу факт наявності заборгованості та те, що нею рішення суду не виконується.

Проаналізувавши зміст поданої заяви та доказів на підтвердження заявленої вимоги, виходячи із того, що зобов`язання з дати ухвалення рішення суду не виконано, виконавчий документ перебуває на виконанні, виїзд за кордон унеможливить виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 судовим рішенням, суд вважає подану заяву невмотивованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою суду від 12 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Галич О.П.