КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/1140/2021
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення суду у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року, постановлену у складі судді Волошина В.О.. в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний фонд», третя особа Дочірнє підприємство «Агрофінфонд» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому після усунення недоліків позовної заяви просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 13 березня 2020 року № 54 про відсторонення позивача від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд» та поновити позивача на посаді; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 13 березня 2020 року. Посилався на те, що наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 04 грудня 2019 року № 85 його було призначено директором дочірнього підприємства «Агрофінфонд», однак наказом відповідача від 13 березня 2020 року № 54 його було відсторонено від виконання повноважень директора та призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора ДП «Агрофінфонд» Драня В.Я. Вважає вказаний вище наказ відповідача незаконним і необґрунтованим, таким, що порушує його трудові права та законні інтереси, а отже підлягає скасуванню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року провадження в справі закрито в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

До апеляційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 454 грн. № 22782 від 26 липня 2021 року (а. с. 193 т. 1).

Постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

09 листопада 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій представник позивача, посилаючись на ст. 133, 246, 270, 382 ЦПК України, просила стягнути з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 454 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

З урахуванням положень ст. 270 ЦПК України апеляційний суд не вбачав необхідності викликати сторони для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому розглянув дане питання без виклику зазначених осіб.

Заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не надійшло.

Вирішуючи заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по суті, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова апеляційного суду складається зокрема з резолютивної частини з зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в ст. 141 - 142 ЦПК України.

Частиною тринадцятої статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, такий обов`язок у випадку направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в зв`язку із скасуванням ухвали на апеляційний суд не покладено.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду заяви.

У справі, що переглядається, встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, тобто остаточного рішення по суті апеляційним судом не було прийнято, а тому підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою) відсутні.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та стягнення судового збору не підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст. 7, 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді :