Справа № 132/366/20
Провадження № 22-ц/801/1729/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуСправа № 132/366/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 132/366/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей, сім`ї та молоді Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, про встановлення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калинівської міської ради Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року, повний текст якого складено 16 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Сєліна Є.В.

встановив:

В січні 2019 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її проживання.

Позов обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем має доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо місця проживання якої у них виник спір. Вважає, що дитина повинна проживати із нею, оскільки у неї створені всі необхідні умови для її проживання, виховання та розвитку. Натомість у відповідача немає окремого житла, яке б належало йому на праві власності, а тому він невзмозі повноцінно забезпечити належні побутові умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Крім того, він намагається вплинути на свідомість доньки та сформувати у неї несприйняття її, як матері, не дає їй можливості бачитися з дитиною, що є неприпустимим. Вважає рішення органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання доньки разом із батьком незаконним, що винесено не в інтересах дитини, а тому вимушена звернутись із вказаним позовом.

В лютому 2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним, встановивши відповідачу дні та години спілкування з дитиною за попередньою домовленість: п`ятниця з 16год. по 19год., неділя з 10год. по 19год.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В травні 2019 року відповідач виявила бажання виїхати на заробітки до Російської Федерації та запропонувала йому, щоб їх дитина переїхала проживати до нього, на що він погодився. В кінці травня 2019 року відповідач самостійно привезла дитину та її речі до нього, і з цього часу донька почала постійно проживати з ним. Відповідач час від часу провідувала дитину, однак після приїзду у нетверезому стані та вчинення відносно доньки непристойних дій, він почав звертатися до різних інстанції з приводу визначення місця проживання дитини із ним. Карині за місцем його проживання створені всі необхідні умови для її проживання, виховання та розвитку, що підтверджується відповідним актом обстеження його житлових умов. Він офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, позитивно характеризується. Вважає, що проживання дитини з ним відповідає її інтересам, він у повному обсязі може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку доньки, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При розгляді даного питання просить врахувати, що відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання. Відповідач не має постійної роботи та заробітку, на даний час не має будь-яких коштів для існування, її поведінка характеризується грубістю, вона емоційна, неврівноважена та схильна до фізичних образ по відношенню до дочки. Рішенням органу опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області визначено, що дитина повинна проживати із ним. Оскільки до теперішнього часу він з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, він змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 16.06.2020р. об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей, сім`ї та молоді Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, про встановлення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері, із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калинівської міської ради Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька, присвоївши їм спільний номер 132/366/20 (номер провадження 2/132/213/20).

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей, сім`ї та молоді Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, про встановлення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері залишено без задоволення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калинівської міської ради Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем села Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області, за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове рішення. Позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задовольнити. Визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції проігнорував докази які були у справі, поставився зверхньо до неї, як до матері дитини, при цьому перебуваючи цілком на стороні батька дитини.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області та Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явились, надавши письмові заяви згідно яких, просять справу розглянути у їх відсутності, підтримують висновки щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із батьком ОСОБА_2 .

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони у цивільній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 17.08.2016р. Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Батьки сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучені, про що свідчить рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2018 року у цивільній справі № 132/3052/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набуло законної сили 06.12.2018р., та проживають окремо.

З червня 2019 року та по теперішній час малолітня дитина сторін донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що випливає з Акту обстеження житлових умов заявника, складеного 25.01.2019р. та засвідченого Виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області.

За змістом положень частин сьомої, восьмої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною другою статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частинами першою, другою статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

До інших обставин, що мають істотне значення (у контексті приписів частини першої статті 161 СК України), можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Як встановлено судом під час розгляду справи з наданих документів, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є працездатною особою, офіційно не працевлаштована, регулярного та сталого доходу не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (1/2 частина якого належить їй на праві власності згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 23.12.2016р. в цивільній справі №132/3382/16-ц за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яке набуло законної сили 04.01.2017р.), розлучена, має задовільний стан здоров`я.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вона з червня 2019 року та по теперішній час постійно проживає та перебуває на його утриманні, є працездатною особою, офіційно працевлаштований, має регулярний та стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи (довідка та характеристика, видані ФОП ОСОБА_6 ), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (1/7 частина якої належить йому на праві власності згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого 23.03.2011р. Виконкомом Калинівської міської ради Вінницької області на підставі рішення цього ж органу місцевого самоврядування за № 93 від 23.03.2011р.), розлучений, має задовільний стан здоров`я.

Відповідно до висновку № 20 від 14 серпня 2019 року, Комісія з питань захисту прав дитини Калинівської міської ради Вінницької області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 за місцем фактичного проживання батька.

Зі змісту вказаного висновку достеменно вбачається, що Комісією з питань захисту прав дитини Калинівської міської ради Вінницької області під час розгляду заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зокрема встановлено, що з літа 2019 року та по теперішній час малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , у дівчинки є окреме спальне місце, столик її зросту для занять, дитячі книги, іграшки, необхідний одяг. В будинку панує дружелюбна атмосфера, дівчинка доглянута, охайна, гарно заплетена. На питання, чи хоче вона до мами, негативно хитала головою. При спілкуванні з психологом, ОСОБА_7 ніжно називала батька «папулічка», помітно, що з ним в неї більш довірливі та близькі стосунки, а маму сприймає дещо негативно, наче боїться її.

Також було встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 працює з 2015 року різноробочім у ФОП ОСОБА_6 , характеризується позитивно, має у власності 1/7 частину квартири АДРЕСА_3 .

Мати дитини ОСОБА_1 з 10.03.2018р. та по теперішній час ніде не працює, має у власності 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 . Під час обстеження її житлових умов комісією встановлено, що за вказаною адресою вона проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 , 1961р. народження, та сином ОСОБА_8 , 2003р. народження, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжки. Всі кімнати у будинку прохідні, у ОСОБА_7 немає власного ліжка, робочого місця. Крім цього, на засіданні цієї комісії, ОСОБА_1 підтвердила інформацію ОСОБА_2 , який заявив, що вона зловживає алкогольними напоями, та під час сварок та бійок, які постійно виникають, кидається сокирою та б`ється дитячими ходунками, свідком чого неодноразово була маленька ОСОБА_7 .

Рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області № 238 від 14.08.2019р. «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 », затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Калинівської міської ради № 20 від 14.08.2019р. «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 »; визначене місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_2 , за місцем фактичного проживання батька.

26.06.2020р. позивач за первісним позовом ОСОБА_1 заявила клопотання про зобов`язання Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області надати письмовий висновок про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області, разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області, та/або матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки села Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області, яке ухвалою суду від 01.07.2020р. було задоволене.

Згідно висновку від 07.12.2020р. № 01-17-1476, Комісія з питань захисту прав дитини при Калинівській районній державній адміністрації Вінницької області визнала за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

До вказаного висновку Комісія з питань захисту прав дитини при Калинівській районній державній адміністрації Вінницької області прийшла виходячи зокрема із того, що на даний час неповнолітня дитина ОСОБА_3 , проживає разом із батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Також за даною адресою проживає бабуся дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка наглядає за онукою, коли батько перебуває на роботі читає книжки, допомагає малювати, разом вони готують страви. Дитина має все необхідне для життя і повноцінного розвитку: у дівчинки є окреме спальне місце, дитячий столик для занять, дитячі іграшки, книги, необхідний одяг. Між дитиною та батьком гарні взаємостосунки батько, разом з бабусею, піклується про здоров`я доньки, створює всі умови для гармонійного розвитку її особистості, тобто виконує батьківські обов`язки на належному рівні. ОСОБА_2 в порушенні громадського порядку помічений не був, спиртними напоями не зловживає, характеризується позитивно. Натомість, мама ОСОБА_10 востаннє спілкувалась з дитиною на початку 2020 року, мотивуючи це тим, що не відвідувала доньку через карантин.

Виходячи з того, що ОСОБА_7 тривалий час проживає з батьком та його ріднею, де панує гарна атмосфера та створені усі умови для її життя і розвитку, комісія вважає, що саме проживання із батьком буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на вищевикладене, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , найкращим інтересам дитини буде відповідати місце її проживання разом з батьком ОСОБА_2 .

Виходячи з цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей, сім`ї та молоді Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області, про встановлення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері, необхідно залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калинівської міської ради Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька, необхідно задовольнити частково. Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем села Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області, за адресою: АДРЕСА_1 . В частині встановлення відповідачу днів та годин спілкування з дитиною необхідно відмовити, оскільки це питання врегульоване рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 12.12.2019р. № 390 «Про вирішення спору щодо визначення часу спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 », доказів щодо недотримання якого суду не надано, а тому це питання є передчасним.

На підставі вказаного у справі, що переглядається колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення враховані інтереси дитини, з урахуванням встановлених судом обставинами справи.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "М. С. проти України" (рішення від 11 липня 2017 року, заява N 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі N 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суд має враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долі дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, суду передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій, врахувавши інтереси дитини, її психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини

Суд першої інстанції врахував висновок Комісія з питань захисту прав дитини при Калинівській районній державній адміністрації Вінницької області, яким визнано за доцільним визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_2 оскільки він є обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновку Комісія з питань захисту прав дитини при Калинівській районній державній адміністрації Вінницької області є помилковими, оскільки він зроблений з урахуванням житлово - побутових умов обох батьків, та найкращих інтересів дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач з урахуванням протилежної статі, не зможе піклуватися про її фізичний, духовний та моральний розвиток, є необґрунтованим, не підтверджене належними доказами та ґрунтується на припущеннях.

Крім того, судом установлено, що дитина проживає з батьком в оточенні рідних людей жіночої статі, а саме бабусі, яка може забезпечити достатній догляд за дівчинкою.

Визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та їх розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Колегія суддів дійшла до переконання, що скасування рішення суду першої інстанції про визначення місця проживання дитини з батьком, з яким вона проживає тривалий період часу, може призвести до вкрай негативних та непередбачуваних психологічних травм для дитини, а тому не відповідає її інтересам щодо зростання у передбачуваній емоційно-стабільній атмосфері.

Твердження ОСОБА_1 що судами не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам про її перевагу порівняно з ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини є безпідставним, оскільки порушень порядку надання та отримання доказів апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ч.ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник