Справа № 289/73/21
Номер провадження 2/289/438/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом, вякому просить стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта») на її користь 93848,36 грн. страхового відшкодування та 6479,37 грн. пені разом із судовими витратами посилаючись на те, що 05.07.2019 близько 22-20 години на 81км+300м а/д Київ-Чоп в напрямку м. Житомир поруч с. Забілоччя Радомишльського району Житомирскої області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок якої транспортний засіб останнього здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який вийшов на проїзну частину дороги, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Одразу після цього ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху в попутному напрямку, зіткнувся із уже стоячим автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілем «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_5 рухався по правій смузі руху в попутному напрямку, в результаті чого водій автомобіля ЗАЗ 110307 ОСОБА_4 та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження. З приводу вказаного ДТП було відкрито кримінальне провадження, яке постановою від 17.04.2020 було закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

08.07.2019 позивач звернулася до НАСК «Оранта» із заявою про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак листом від 06.07.2020 ПАТ НАСК «Оранта» відмовила у виплаті страхового відшкодування за даним страховим випадком на тій підставі, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 17.04.2020 дана ДТП сталась з вини пішохода ОСОБА_3 , отже страхувальник НАСК «Оранта» як учасник ДТП не винний в пошкодженні транспортного засобу «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 і розгляд питання щодо виплати страхового відшкодування в порядку регресу за витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля зупинено.

Вважаючи дії відповідача по відмові у виплаті страхового відшкодування за завдану шкоду в результаті ДТП незаконною позивач і звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Кириленка О.О. від 05.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 було визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с.87), вказану ухвалу постановою Житомирського апеляційного суду від 06.04.2021 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду (а.с.115-116).

Ухвалою судді Кириленко О.О. від 13.04.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено її розглядати в спрощеному порядку (а.с.126).

Ухвалою суду від 06.05.2021 задоволено клопотання відповідача: залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , та витребувано з ВП №3 Житомирського РУП копію висновку експерта (а.с.139).

08.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПАТ «НАСК «Оранта» заперечує проти позову та просить у його задоволенні відмовити у зв`язку з ненастанням цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 по ДТП, що сталася 05.07.2021, яка не є страховим випадком, в решті позовних вимог просить відмовити за безпідставністю та недоведеністю. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 25.03.2019 між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «Оранта» був укладений страховий поліс АМ №7997603 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховик бере на себе зобов`язання відшкодувати завдану шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 . 05.07.2019 сталася ДТП, яка має ознаки страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , наслідком якої є тілесні ушкодження, а також пошкодження транспортних засобів «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 . 09.07.2019 до ПАТ НАСК «Оранта» із повідомленням про ДТП звернувся водій ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з приводу пошкодження транспортного засобу «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 . Листом від 08.10.2019 було прийнято рішення про призупинення розгляду виплати страхового відшкодування відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв`язку з розглядом даної ДТП у кримінальній справі, а листом від 06.07.2020 було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування в зв`язку із встановленням вини пішохода ОСОБА_3 в ДТП, що мало місце 05.07.2019, а страхувальник ПАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_2 як учасник ДТП не винен в пошкодженні транспортного засобу «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 (а.с.179-180).

Ухвалою від 09.06.2021 суддя Кириленко О.О. задовольнив заяву представника позивача про відвід, справу передано до канцелярії суду (а.с.187).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2021 ухвалою від 11.06.2021 вказану цивільну справу суддею Сіренко Н.С. прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 03.08.2021 без виклику сторін (а.с.193).

Ухвалою суду від 03.08.2021 задоволено клопотання представника позивача та витребувано від ПАТ НАСК «Оранта» копію страхового полісу на транспортний засіб «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.209), в зв`язку з чим розгляд цивільної справи відкладено на 08.09.2021.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.07.2019 близько 22-20 години на 81км+300м а/д Київ-Чоп в напрямку м. Житомир поруч с. Забілоччя Радомишльського району Житомирскої області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок якої транспортний засіб останнього здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Одразу після цього ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху в попутному напрямку, зіткнувся із уже стоячим автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілем «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_5 рухався по правій смузі руху в попутному напрямку, в результаті чого водій автомобіля ЗАЗ 110307 ОСОБА_4 та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження. З приводу вказаного ДТП було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке постановою від 17.04.2020 було закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, так як було встановлено, що ДТП виникла з вини пішохода ОСОБА_3 , який порушив Правила дорожнього руху та створив аварійну ситуацію (а.с.13,14-16).

Як вбачається із Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ДЦВ №0100211 страховик ПАТ НАСК «Оранта» та страхувальник ОСОБА_2 уклали цей Договір забезпечений транспортний засіб «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 , строк дії Договору з 21.09.2018 по 20.09.2019 (а.с.218), згідно Полісу №АМ/7997603 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю двісті тисяч грн., за шкоду, заподіяну майну сто тисяч грн., розмір франшизи нуль грн. (а.с.217).

Із висновку експертизи №11/2-100 від 20.02.2020, проведеної у рамках кримінального провадження по факту ДТП від 05.07.2019 вбачається, що в умовах даної пригоди з технічної точки зору водій автомобіля «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110307 р.н. НОМЕР_1 , шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, технічна можливість запобігти зіткненню шляхом застосування маневру об`їзду з моменту виникнення небезпеки для руху у даному випадку (за умов зазначених у вихідних даних) не вбачається. В умовах місця пригоди з технічної точки зору в причинному зв`язку з створенням аварійної обстановки і виникненням даної ДТП знаходиться наявність в темну пору доби на проїзній частині малопомітної нічим не позначеної перешкоди (автомобіля ЗАЗ 110307 р.н. НОМЕР_1 ) з моменту виявлення якого водій автомобіля «Chevrolet Orlando» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення. При заданому комплексі вихідних даних, невідповідності технічним вимогам п. 12.3 ПДР України в діях водія автомобіля «Chevrolet Orlando» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не вбачається (а.с.166-177).

Листом від 08.10.2019 ПАТ НАСК «Оранта» було повідомлено позивача ОСОБА_1 про припинення розгляду справи щодо виплати страхового відшкодування відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до надання рішення, що набрало законної сили, у справі за фактом ДТП 05.07.2019 (а.с.45).

Листом від 06.07.2020 ПАТ НАСК «Оранта» було повідомлено позивача ОСОБА_1 про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за даним страховим випадком на тій підставі, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 17.04.2020 дана ДТП сталась з вини пішохода ОСОБА_3 , отже страхувальник НАСК «Оранта», як учасник ДТП не винний в пошкодженні транспортного засобу «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 і розгляд питання щодо виплати страхового відшкодування в порядку регресу за витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля зупинено (а.с.18).

Із Акта №2310 прийому-передачі виконаної роботи від 25.07.2019 за заявою ОСОБА_1 вбачається, що за замовленням останньої проведено автотоварознавчу експертизу по визначенню розміру збитку ТЗ «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ціна експертизи 2300,00 грн. (а.с.19).

Згідно висновку №2310 експерта авто товарознавчої експертизи автомобіля «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість матеріального збитку, завданий власнику автомобіля «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , з технічної точки зору, станом на дату огляду 17.07.2019 становить 52905,34 грн., вартість відновлювального ремонту становить 93848,36 грн., ринкова вартість автомобіля «Citroen Berlingo» реєстраційний номер НОМЕР_3 станом на дату огляду 17.07.2019 становить 122473,29 грн. (а.с.20-26,27-44).

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування відповідач виходив з того, що ДТП сталося не з вини страхувальника ОСОБА_2 - водія автомобіля «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому воно не є страховим випадком.

Позивач вважає незаконною відмову з посиланням на положення ст. 1187 ЦК, згідно якої особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, при цьому відсутні докази скоєння ДТП внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вирішуючи спір суд враховує наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 32.1. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

За відсутності хоча б одного із зазначених вище елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Частиною першою ст. 1188 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно роз`яснень, викладених в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 (далі - Постанова), відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

В п. 8 Постанови містяться роз`яснення, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК).

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі № 2-2137/12 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 72009871).

Зокрема, Верховним Судом зазначено, що у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини відповідача.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 1188 ЦК України, роз`яснень Пленуму суду касаційної інстанції, правових висновків Верховного Суду, в правовідносинах, що склались між сторонами, не діє презумпція вини володільця джерела підвищеної небезпеки, та його вина повинна доводитись в загальному порядку, тобто позивачем, шляхом надання належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. Зазначений висновок відповідає висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року по справі № 126/1439/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує вказані вище висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Оскільки в даній цивільній справі шкоду завдано шляхом взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, вказана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто винною особою.

З огляду на вищевикладене не є обгрунтованими доводи позовної заяви про те, що згідно положень ст. 1187 ЦК України в разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, вона відшкодовується незалежно від наявності вини заподіювача.

Між тим, позивачем не надано суду жодних доказів щодо наявності в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України та наявності причинно-наслідкового зв`язку між вказаними порушеннями та настанням події ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вини ОСОБА_2 у виникненні ДТП, внаслідок якої позивачу спричинено шкоду, а відтак відсутні підстави для покладення на ОСОБА_2 обов`язку щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Беручи до уваги положення пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки наявність підстав для настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля марки «Chevrolet Orlando» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 у ході судового розгляду позивачем не доведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою позовних вимог суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 263-268, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп не відомий), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп не відомий) про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. С. Сіренко