Головуючий суду 1 інстанції - Посохов І.С.
Доповідач -Луганська В.М.
Провадження № 22-ц/810/540/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Назарової М.В., Кострицького В.В.

за участю секретаря: Залюшного О.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 ,

на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року, ухвалене судом у складі судді Посохова І.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких вказав, що відповідно до протоколу серії БД № 122704 від 25.04.2019 року ОСОБА_2 о 10 годині 05 хвилин в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, 36-б, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху та перестроювання, не переконався, що це буде безпечним та не надав дороги автомобілю «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по тій смузі, на яку він перестроювався, а саме праворуч, внаслідок чого трапилось їх зіткнення. Після зіткнення автомобіль «Suzuki SX4» за інерцією продовжив рух та здійснив наїзд на припарковані авто «Nissan QASHQAI» та «Peugeot 405», що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення у відношенні відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП провадження було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Власником автомобіля «Suzuki SX4» є позивач. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 47 від 23.09.2020 року, розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_3 , визначений як сума, яка дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу з урахуванням втрати товарної вартості становить 119538 грн.

Очевидцями дорожньо-транспортної пригоди були водій та пасажири автомобіля «Suzuki SX4». Водій ОСОБА_5 , пасажири- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які можуть підтердити, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.

Позивач, зазначив, що оскільки з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений його автомобіль, належний на праві власності позивачу, відповідач зобов`язаний відшкодувати спричинену ним матеріальну шкоду.

Крім того, внаслідок дій відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних стражданнях, хвилюваннях, яких він зазнав внаслідок пошкодження автомобіля, у зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 грн., а також судові витрати, витрати на правову допомогу та витрати, понесені на проведення оцінки з визначення розміру завданих збитків.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 119 538 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 20 000 грн, витрати, понесені на проведення оцінки з визначення розміру завданих збитків в розмірі 1 200 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1 395,39 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2021 року виправлено описку в заочному рішенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року, резолютивну частину доповнено абзацом п`ятим: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 травня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не визнавався винним у скоєнні дорожньо-транспортного пригоди, в якій позивач звинувачує відповідача.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 червня 2019 року провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, тому підстави для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відсутні.

У суду першої інстанції не було достатніх доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення.

Свідки, які були допитані в рамках цивільного судочинства, не були допитані під час розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення, позивачем не заявлялися клопотання про проведення судових експертиз та залучення до участі у справі інших фахівців.

Оскільки відповідач попередніми судовими постановами не визнаний як суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 не є належним відповідачем по даній справі.

Крім того, відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд справи, тому не мав можливості з поважних причин з`явитися до суду, надати відзив та прийняти участь в розгляді справи.

Скаржник зазначив, що не мешкає за адресою реєстрації, а проживає у АДРЕСА_1 . Судові повістки за адресою проживання або на електронну пошту, від суду не надходили.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 не погоджується із доводами апеляційної скарги, зазначивши, що у зв`язку з неповним з`ясуванням дорожніх умов працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та неналежним визначенням схеми дорожньо- транспортної пригоди, постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 червня 2019 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Проте, крім адміністративної відповідальності, до якої не було притягнуто відповідача, передбачена цивільна відповідальність стосовно відшкодування завданої шкоди. Позивачем надано до суду належні і достатні докази завдання йому матеріальної та моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 , оскільки відповідач перебував за кермом автомобіля, який зіткнувся з автомобілем позивача, порушивши вимоги п. 10.3 ПДР України, тим самим, спричинив ДТП. Даний факт підтверджено свідками. Матеріальна шкода підтверджена висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 47 від 23.09.2020. Обґрунтовані вимоги щодо відшкодування і моральної шкоди.

Відповідача було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи. У зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, вважають, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, частково, суд виходив з того, що судом були встановлені наступні обставини: позивач ОСОБА_1 з 06.12.2013 є власником транспортного засобу Suzuki SX 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 .Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.06.2019 по справі № 428/5572/19, провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Листом повідомленням №5404/1027849 від 11.07.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 47 від 23.09.2019, вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобілю «Suzuki SX4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент ДТП (25.10.2018) дорівнює ринковій вартості транспортного засобу і складає 119 538, 55 грн.

Судом першої інстанції були допитані в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Встановивши вказані обставини, з урахуванням показів свідків, суд першої інстанції дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, позивачем надано належні та достатні докази того, що саме шкода заподіяна діями відповідача та дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2019 року о 10 годині 05 хвилин в м. Сєвєродонецьку по пр. Хіміків, 36-б, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HYUNDAI Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .

Власником автомобіля «Suzuki SX4», д.н.з. НОМЕР_2 є позивач.

Внаслідок дорожньо - транпортної пригоди автомобілю позивача завдано шкоди.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 47 від 23.09.2019, вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобілю «Suzuki SX4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент ДТП (25.10.2018) дорівнює ринковій вартості транспортного засобу і складає 119 538, 55 грн.

Листом повідомленням №5404/1027849 від 11.07.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_2 не встановлена.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.06.2019 по справі № 428/5572/19, провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами статті 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ст.ст. 77-78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиціальні факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, у процесуальній формі, а тому немає необхідності встановлювати їх знову.

Суд першої інстанції не врахував, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.06.2019 по справі № 428/5572/19, провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль не встановлена, тому відсутні правові підстави для покладання на відповідача відповідальності по відшкодуванню шкоди.

Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 234/16272/15-ц від 05 вересня 2019 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ЦПК України щодо повідомлення його розгляд справи не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частин, 6, 7 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Як вбачається із матеріалів справи суд у відповідності до ч.6 ст.187 ЦПК України направив запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Управління адміністративних послуг Лисичанської міської ради від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.2 ч.7 ст.128ЦПК України судові повістки фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляються з адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Судом направлялися судові повістки скаржнику за місцем його реєстрації, які поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т.с.1 а.с.116, 128, 134, 166).

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що на підставі п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України заочне рішення Сєвєродонецького міського суду від 22 грудня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 2542, 50 грн. Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягаю стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2542, 50 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376,382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2542, 50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складення повного тексту постанови 09 вересня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький