КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/2531/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11471/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 29 грудня 2017 року у розмірі 211 820,58 грн. станом на 19 січня 2021 року та судовий збір у розмірі 3 177,31 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 29 грудня 2017 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Звертав увагу на те, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач, ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 06 травня 2019 року, отримала картку типу преміальна картку Infinite (кредитний ліміт до 800 000,00 грн.).

Вказував, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не виконала зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 19 січня 2021 року утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі - 211 820,58 грн., яка складається з наступного: 164 229,53 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі 121 101,91 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 43 127,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 211,50 грн. - заборгованість за відсотками; 39 379,55 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-10).

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 121 101 (сто двадцять одна тисяча сто одна ) грн. 91 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 43 127 (сорок три тисячі сто двадцять сім) грн. 62 коп. та 2 463 (дві тисячі чотириста шістдесят три) грн. 44 коп. судового збору. В решті вимог позову відмовлено (а.с. 97-103).

Не погодившись з рішенням суду, 17 червня 2021 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Крилова О.Л. звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови, ухваливши в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, а в іншій залишити без змін (а.с. 107-123).

На обґрунтування скарги зазначила, суд першої інстанції не дослідив належним чином докази про справі, не спрямував розгляд справи на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Суд не звернув уваги на те, що 06 травня 2019 року відповідачем було підписано довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якому відповідач підписом підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування з використанням кредитної картки. Зокрема у паспорті споживчого кредиту визначено процентну ставку в межах та поза межами пільгового періоду. Надана дло суду виписка по руху коштів підтверджує, що відповідач користувалася кредитними коштами, частково погашала заборгованість, тобто визнала умови договору. Розрахунок процентів за весь період нараховувався саме за визначеними паспортом споживчого кредиту ставками. Вважає, що безпідставними є висновки суду першої інстанції, що відсутні докази того, що сторони дійшли згоди стосовно розміру та порядку сплати процентів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року оскаржується апелянтом лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та прострочених відсотків за користування кредитом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відмовивши в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами у заяві від 29 грудня 2017 року, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не є складовою частиною спірного кредитного договору.

Такий висновок є помилковим, оскільки суперечить наявним у справі доказам, які були надані позивачем до районного суду.

Судом встановлено, що 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг № б/н (а.с. 20).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір про надання банківських послуг.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 15 червня 2018 року було видано кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 06/23 (а.с. 19).

До анкети-заяви позивач долучив копію паспорта споживчого кредиту від 06 травня 2019 року, підписаний ОСОБА_1 , у якому визначено процентну ставку у пільговий період - 0,00001 %, а процентну ставку поза межами пільгового періоду - 43,2 % (картка «Універсальна»), 42 % (картка «Універсальна Голд»), 37,2 % (картки «Platinum», «МС World Black Edition», «Visa Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite»), процентну ставку, що застосовується в разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту - 74,40 % (а.с. 21-22).

З довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що 06 травня 2019 року ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок у розмірі 150 000,00 грн. (а.с. 18).

До позовної заяви банк долучив витяг Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 23-75).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 29 грудня 2017 року станом на 19 січня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі - 211 820,58 грн., яка складається з наступного: 164 229,53 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі 121 101,91 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 43 127,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 211,50 грн. - заборгованість за відсотками; 39 379,55 грн. - заборгованість за простроченими відсотками(а.с. 11-13).

До розрахунку заборгованості позивач також надав банківську виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідача (а.с. 14-17).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за користування кредитними коштами та прострочені проценти.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування посилався на підписану сторонами заяву № б/н від 29 грудня 2017 року та підписаний паспорт споживчого кредиту від 06 травня 2019 року.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що у паспорті споживчого кредиту від 06 травня 2019 року сторонами погоджена процентна ставка у пільговий період у розмірі 0,00001 % річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду - 37,2 % та процентна ставка, що застосовується в разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту - 74,40 % (картка «Visa Infinite») (а.с. 21-22).

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що з 06 травня 2019 року по 19 січня 2021 року банк розрахував заборгованість за процентами та простроченими процентами за ставками, визначеними у паспорті споживчого кредиту, підписаному сторонами 06 травня 2019 року, при цьому банк не змінював та не підвищував процентну ставку, а застосовував процентну ставку 3,1 % на місяць та процентну ставку при порушенні умов кредитування 6,2 % на місяць (а.с. 11-13).

Проте суд першої інстанції не врахував те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, та її розмір і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилась на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Крім того, з виписки про рух коштів за рахунком вбачається, що ОСОБА_1 отримала та використовувала кредитні кошти, за що передбачена сплата процентів (а.с. 14-17).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 8 211,50 грн. та 39 379,55 грн. за простроченими відсотками, розмір та порядок нарахування яких погоджено сторонами в паспорті споживчого кредиту.

При цьому, відповідачем зазначені докази не спростовано, не наведено власного розрахунку заборгованості по процентах.

У частині стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту рішення суду сторони не оскаржували.

Отже, судове рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати у частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів із ухваленням нового про задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути пропорційно до частини задоволених вимог 713,87 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3 405,00 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» () - 8 211 грн. 50 коп. заборгованості за відсотками та 39 379 грн. 55 коп. заборгованості за простроченими відсотками за договором № б/н від 29 грудня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» () - 713 грн. 87 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3 405 грн. за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова