Справа № 192/1005/21
Провадження № 2/192/576/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Тітової О.О.,

з участю секретаря - Гаспаряна В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.10.2010 в сумі 20374 грн. 46 коп. за простроченим тілом кредиту станом на 13.06.2021. Також позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування понесених витрат по оплаті судового збору 2 270 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що при укладенні договору з відповідачем сторони керувались положеннями ч.1 ст.634 ЦК України щодо договору приєднання. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив, що проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши відповідну заяву відповідач отримав доступ до всіх без виключення послуг банку, а між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом та відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 15000 грн. Таким чином, позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач в порушення договірних зобов`язань зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 20374 грн. 46 коп. станом на 13.06.2021. Заборгованість складається простроченого тіла кредиту.

Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, подав заяву в якій просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належно повідомлених учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач ОСОБА_1 27.10.2010 підписала Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 13).

Матеріали справи містять витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, які не підписані відповідачем (а.с.14-39).

З довідки позивача, складеної представником банку вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 було надано три кредитні картки, отже картка перевипускалась (а.с.12).

Позивачем також надана довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) з якої вбачаються операції старту карткового рахунку, зміни кредитного ліміту. Кредитний ліміт встановлювався в розмірі від 4300 грн. до 15000 грн. 15.10.2013, а 05.01.2021 - анульований. (а.с. 11).

Згідно з наданим банком розрахунком, за період з 09.11.2012 по 31.07.2016 у відповідача відсутня заборгованість за кредитом (а.с. 4-5).

Згідно розрахунку за період з 01.08.2016 по 30.06.2019 заборгованість відповідача за вказаним кредитом становить 18936 грн. 49 коп., з яких: 18276 грн. 71 коп. - тіло кредиту, 659 грн. 78 коп. - відсотки. За вказаний період відповідачем погашено заборгованість по пені 50 грн. (а.с. 6-8).

Згідно розрахунку за період з 01.07.2019 по 13.06.2021 заборгованість відповідача за вказаним кредитом становить 20374 грн. 46 коп. За вказаний період відповідачем погашено заборгованість по нарахованим відсоткам 5 142 грн. 85 коп. та погашено заборгованості по простроченим відсоткам 5 245 грн. 52 коп. (а.с. 9-10).

Згідно виписки за договором ОСОБА_1 № б/н, складеної станом на 16.06.2021 за рахунками відповідача здійснювався рух коштів в період з 09.11.2012 по 11.06.2021 (а.с. 48-53).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Банк, пред`явив вимоги про погашення заборгованості за тілом кредиту та в обґрунтування наявності заборгованості з тіла кредиту, тобто суми фактично отриманих кредитних коштів посилається на Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку.

В Анкеті-заяві від 27.10.2010 року розмір кредитного ліміту, базова процентна ставка за кредитом, відповідальність за порушення зобов`язання, її вид та розмір не визначені.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позову умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву 27.10.2010.

Суд, відповідно до статей 633, 634 ЦК України приходить до висновку, що відповідач приєднався лише до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений про що свідчить його особистий підпис.

Суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» при укладенні договору з відповідачем не було повідомлено відповідача про умови кредитування та не було узгоджено тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку нарахування процентів, виду та розміру відповідальності за порушення умов договору та порядку їх сплати.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження№ 14-131цс19).

Суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17, оскільки спірні правовідносини та правовідносини, які були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, хоча і стосуються іншого відповідача, проте за характером є тотожними.

Позивач просить стягнути 20374 грн. 46 коп. заборгованості з посиланням на те, що ця сума є заборгованістю з простроченого тіла кредиту, тобто сумою фактично отриманих кредитних коштів, що не повернуті банку.

Суд погодитись з такими доводами не може з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідач фактично використовував кредитні кошти банку, знімав готівку, здійснював розрахунки, тобто користувався карткою, що підтверджується випискою по рахунку відповідача, картка перевипускалась. Разом з тим, виписка з рахунку відповідача не відображає реальної заборгованості відповідача, оскільки сформована з урахуванням автоматичного списання, нарахування банком відсотків, пені, штрафів, що умовами укладеного договору не передбачено.

Суд вважає, що сплачені відповідачем грошові кошти банк неправомірно відносив як на погашення кредиту, так і на погашення процентів, сплату пені, штрафів, в той час як процента ставка, вид та розмір неустойки договором не передбачені. Доказів того, що сторони дійшли домовленості щодо розміру відсотків чи відповідальності за порушення зобов`язань матеріали справи не містять.

Згідно розрахунку, наданого позивачем та складеного трьома документами за різні періоди, загальна заборгованість відповідача станом на 13.06.2021 за тілом кредиту становить 20 374 грн. 46 коп.

Розрахунок заборгованості містить графу із назвою «Відсотки погашені за рахунок кредита» з розрахунку за якою судом встановлено, що за період з 01.08.2016 по 13.06.2021 заборгованість відповідача збільшилась за рахунок кредитних коштів на загальну суму 16 476 грн. 79 коп.

Банком фактично віднесено всі складові вартості кредиту у заборгованість з тіла кредиту у зв`язку з чим її розмір склав 20 374 грн. 46 коп.

Суд вважає, що банком також в порушення умов договору, оскільки процента ставка, вид та розмір неустойки договором не передбачені, безпідставно було зараховано 50 грн. в погашення заборгованості по пені, 5 142 грн. 85 коп. зараховано в погашення заборгованості по нарахованим відсоткам та 5 245 грн. 52 коп. зараховано в погашення заборгованості по простроченим відсоткам.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заборгованість з тіла кредиту підлягає зменшенню на суму погашених за рахунок кредиту процентів - 16 476,79 грн., безпідставно погашених пені - 50 грн., нарахованих відсотків - 5 142,85 грн. та прострочених відсотків - 5245,52 грн.

Враховуючи що при здійсненні розрахунку судом отримано від`ємне значення: 20374,46 грн. - 50 грн. - 16476,79 грн. - 5142,85 грн.- 5245,52 грн. = -6540,70 грн. суд вважає, що відповідачем ОСОБА_1 позивачу повернуто фактично отримані та використані кредитні кошти, а тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи, відсутність домовленості сторін щодо розміру кредиту, розміру та порядку нарахування процентів, виду та розміру відповідальності, а також повернення відповідачем фактично отриманих кредитних коштів, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 207, 526, 549, 610-612, 625, 626, 628,638, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.10.2010 станом на 13.06.2021 у розмірі 20 374 грн. 46 коп. та судових витрат у розмірі 2270 грн. - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 13.09.2021.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1-д, код ЄДРПОУ № 14360570, рахунок № НОМЕР_1 , МФО №305299.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тітова