ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1193/21 Справа № 201/7267/19 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та суми боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про зміну способу виконання судового рішення в порядку ст. 435 ЦПК України. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року у справі №201/7267/19 з боржника стягнуто заборгованість у вигляді матеріальної шкоди та судовий збір. Вказане судове рішення, набрало законної сили в установленому законом порядку, однак боржником в добровільному порядку не виконано. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. від 20 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 60123364 щодо примусового виконання виконавчого листа від 17.09.2019 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на виконання вищезазначеного рішення суду. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. від 17.09.2019 року накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на належну останньому квартиру АДРЕСА_1 . Проте, здійснення виконавчого провадження з виконання судового рішення ускладнюється з огляду на те, що боржник ухиляється від спілкування з приватним виконавцем, не надає правовстановлюючі документи на нерухоме майно, блокує доступ до приміщення, що унеможливлює здійснення виконавчих дій щодо здійснення оцінки та його реалізації у встановленому законом порядку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та суми боргу - задоволено. Змінено спосіб виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року у цивільній справі № 201/7267/19 зі стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди та суми боргу на передачу нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 у власність стягувача ОСОБА_2 .

Не погодившись із такою ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нове рішення, про відмову у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 360 ЦПК України подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2019 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 500 000,00 грн та судовий збір у розмірі 5 000,00 грн. Позивачем ОСОБА_2 17 вересня 2019 року отримано виконавчий лист по даній справі.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. від 20 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60123364 щодо примусового виконання виконавчого листа від 17.09.2019 року з виконання вищезазначеного рішення суду. У ході виконання рішення суду було виявлено наявність нерухомого майна у боржника у вигляді квартири АДРЕСА_1 та належить боржнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гуфман Я.С. 03 червня 2016 року та відсутність будь-яких інших доходів та активів, за рахунок яких можливо було виконати рішення суду.

Задовольняючи заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, ігноруючи приватного виконавця, зокрема не надає правовстановлюючі документи на нерухоме майно, блокує доступ до приміщення, що в свою чергу унеможливлює здійснення виконавчих дій.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У п. 10 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше. Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Колегія суддів, не погоджується з висновком суду першої інстанції, та наголошує на тому, що в заяві про зміну способу виконання рішення суду ставилася вимога про передачу майна відповідача у власність стягувача, а рішенням суду вирішувалась вимога про відшкодування шкоди та суми боргу.

Тому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги з приводу того, що задовольняючи заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення зі стягнення матеріальної шкоди та суми боргу на передачу нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 у власність стягувача ОСОБА_2 , суд першої інстанції фактично змінив рішення суду по суті та самостійно змінив спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 10 червня 2019 року в справі №350/426/16-ц (провадження № 61-29076св18) зазначено, що "зміна способу виконання рішення суду не може перетворюватися в застосування іншого способу порушеного права позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року слід відмовити.

Враховуючи викладене, оскаржуване судове рішення у межах доводів апеляційної скарги не можна вважати законним та обгрунтованним, суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, дійшов помилкового висновку про те, що вищевказана заява про зміну способу і порядку виконання рішення є такою, що підлягає задовленню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на викладене, ухвала суду про зміну способу і порядку виконання рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова