Справа № 342/1319/20
Провадження № 2/342/167/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка обґрунтовує свій позив тим, що відносно відповідача було закрито кримінальне провадження Івано-Франківським міським судом за його клопотанням на підставі ст.49 КК України. Її цивільний позов було залишено без розгляду.

В ухвалі зазначено, що 19.01.2018 року, близько 13 год. 10 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні житлової квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , разом із своїм сином ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_4 вчинили словесний конфлікт із колишньою нею колишньою невісткою. В подальшому, в ході конфлікту ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, здійснив фізичний вплив на потерпілу, а саме наніс один цілеспрямований удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_5 (прізвище якої на даний час ОСОБА_6 ). Після цього, працівниками Управління патрульної поліції Івано-Франківської області було припинено протиправні дії ОСОБА_2 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 потерпілій було завдано фізичного болю та не спричинено тілесних ушкоджень.

Стверджує, що внаслідок отриманого удару вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Дії відповідача потягли за собою нераціональне використання нею свого часу, пов`язаного з участю в досудовому розслідуванні та під час судового розгляду, обумовили необхідності залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів тощо.

Досудове слідство та судовий розгляд тривали 2 року і 7 місяців.

Тому вона вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було спричинено психологічні (моральні) страждання, розмір компенсації яких становить 10 000 грн.

Відповідач подав відзив в котрому ствердив, що заперечує проти позову. Зазначив, що його син попросив в той день забрати свої речі від потерпілої, яка на той час ще була його дружиною, оскільки між ними були на той час конфлікти. Наголошує, що під час розгляду кримінальної справи обставини інкримінованого йому правопорушення встановлені не були, він допитаний не був, свідки не допитувались. Розгляд справи постійно відкладався через неявку самої позивачки. І в серпні 2020 року справу було закрито за його клопотанням.

В судовому засіданні 12.05.2021 відповідач та його представник заперечили проти позову. Ними було долучено до матеріалів справи копію вироку Івано-Франківського міського суду про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України.

Судом виносилась ухвала про обов`язкову участь позивачки за клопотанням відповідача та його представника для з`ясування певних обставин справи, оскільки перед цим позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Оскільки цю ухвалу позивачка не отримувала, бо вона поверталась до суду без вручення, суд прийшов до переконання, що розгляд справи слід проводити без участі позивачки зважаючи на її заяву про розгляд справи без її участі, поданої під час подання позову.

Відповідач в призначене судове засідання на 08.09.2021 не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. Цивільний позов не визнає, просить взяти до уваги аргументи, які наведені у відзиві та докази, які надані ним. В задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість закінчення судового розгляду справи без участі позивачки та відповідача та його представника.

Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом постановлено ухвалу, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_2 , та за участі потерпілої ОСОБА_7 , згідно якої звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито.

Дана ухвала набрала законної сили 19.08.2020.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що він 19.01.2018 близько 13-10 год. здійснив фізичний вплив на потерпілу, а саме наніс один цілеспрямований удар долонею правої руки їй по обличчю. Після чого працівниками Управління патрульної поліції Івано-Франківської області було припинено протиправні дії ОСОБА_2 .

За змістом положень ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку КК виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України не є реабілітуючими.

Зважаючи на те, що відповідач на продовженні кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку не наполягав, кримінальне провадження в справі закрито саме за його клопотанням, підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, тому суд вважає, що між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілому у даному кримінальному правопорушенні моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як визначається п. 3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення у позивачки тривалий час був порушений звичний для неї устрій життя, позивачка пережила негативні емоції та душевні страждання.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачці, яка полягала у моральних стражданнях, у зв`язку з перенесеним стресом внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, порушенням звичного способу життя через участь в досудовому розслідуванні і судовому розгляді вчиненого відносно неї кримінального правопорушення.

Судом критично оцінюються покликання відповідача та його представника на відсутність вини відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачці у зв`язку із тим, що згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 27.03.2019 було притягнуто до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України. Оскільки події, що мали місце за участі ОСОБА_3 мали місце о 10-30 год. 19.01.2018 року, а події, що мали місце за участі відповідача ОСОБА_2 мале місце близько 13-10 год. 19.01.2018 року. Тобто вони відбулись із спливом певного проміжку часу. Відповідно сам факт притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не свідчить про відсутність в діях відповідача вини у спричиненні моральної шкоди позивачці.

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачці є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивачки залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених нею у зв`язку з цим страждань.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачки, характеру психологічної травми, яку вона отримала.

Враховуючи, що такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного, суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка, тому вважає можливим стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з заявленими позовними вимогами, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1000 ( одну тисячу) гривень 00 копійок в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.)

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційному суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 (колишнього Городенківського району) Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.