ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2030/21 Справа № 201/9966/19 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Між позивачем та відповідачем було укладено договір № 16 від 24 грудня 2016 року про надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території. 10 травня 2017 року ОСОБА_1 сходила вниз по сходинкам, улаштованим всупереч до вимог Державних будівельних норм і правил з деревоволокнистих плит (ДВП) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В сходинці була виїмка, в яку попала нога позивача, внаслідок чого вона почала падати, але оскільки сходові марші не були облаштовані перилами і не було можливості триматись руками, то це падіння призвело до важких наслідків, а саме: до закритого трьохлодижечного перелому в правому гомілковостопному суглобі зі зміщенням уламків, підвивихи стопи до зовні. Лікування даної травми було тривалим та складним, позивачем було перенесено дві операції, тривалий період реабілітації, втрата працездатності, а з цим і доходу на життя та лікування. Позивач на протязі більше п`яти місяців не могла самостійно пересуватися. Згідно до умов договору № 16 від 24 грудня 2016 року на ТОВ «Затишок Сервіс» покладено обов`язок щодо проведення поточного ремонту конструктивних елементів будинку (п. 3.4.2 договору), запобігання аварійним ситуаціям (п. 3.4.7 договору), здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання житлового будинку, квартир, приміщень (п. 3.4.8 договору). Витрати на лікування ОСОБА_1 склали 36893,89 грн. позивач вважає, що вона окрім матеріальної шкоди отримала і моральну шкоду, яка полягає у наступному. Внаслідок отриманих травм вона зазнала больовий шок, тривале лікування та відновлення, що спричинив глибокі моральні страждання, які позивач оцінює у 40000 грн.; вона також понесла упущену вигоду, оскільки є підприємцем і через травму не може працювати. Позивач вважає, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо проведення поточного ремонту конструктивних елементів будинку, запобігання аварійним ситуаціям, здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання житлового будинку, квартир, приміщень, що є порушенням вимог чинного законодавства та законних прав позивача. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням виконати вимоги закону, договору і сплатити вказану суму, але відповідач цього не зробив, чим порушив її права, в добровільному порядку спір не вирішено. Тому, уточнивши позовні вимоги позивач просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 22650,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн.; упущену вигоду (збитки) у розмірі 34897,47 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року в частково задоволено позовні вимоги, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 22650,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 778,40 грн., а всього 26428,40 грн.; в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» про відшкодування моральної шкоди і грошових коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Затишок Сервіс», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 24 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Затишок Сервіс» було укладено договір «Про надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території» № 16 від 24 грудня 2016 року.

Відповідно до п. 1.1 договору предметом цього договору є забезпечення виконавцем (ТОВ «Затишок Сервіс») надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території у багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_3 , а споживачем ( ОСОБА_1 ) забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно з п. 3.1 договору споживач має право на своєчасне отримання послуг належної якості. Відповідно до п. 3.4.2 договору виконавець зобов`язаний здійснювати поточний ремонт (поза межами квартири) конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем електропостачання, водопостачання, водовідведення, зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинкової території.

Згідно з п. 3.4.7 договору виконавець зобов`язаний утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям, усунення порушень щодо надання послуг. Здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання житлового будинку, квартир, приміщень (п. 3.4.8 договору) (а.с.4-12).

10 травня 2017 року позивач, спускаючись сходами за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , впала та внаслідок падіння отримала закритий трьохлодижечний перелом в правому гомілковому суглобі зі зміщенням уламків, підвивихи стопи до зовні, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4461/401 від 06 червня 2017 року (а.с.13).

Відповідно до умов договору № 16 від 24 грудня 2016 року на ТОВ «Затишок Сервіс» покладається обов`язок щодо проведення поточного ремонту конструктивних елементів будинку (п. 3.4.2 договору), запобігання аварійним ситуаціям (п. 3.4.7 договору), здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання житлового будинку, квартир, приміщень (п. 3.4.8 договору).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року по справі №201/16319/17, яке набрало законної сили, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 36893,89 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн; в задоволенні іншої частини вимог відмовлено (а.с.7-10).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року по справі №201/16319/17 встановлено, що сходові марші, які знаходяться у будинку АДРЕСА_2 не облаштовані перилами, що є порушенням будівельних норм та правил.

Параметри основних елементів сходових маршів і прольотів регламентуються в таких збірниках: СНиП IV - 14 - 84, розділ «Сходові конструкції», збірник 1 14; СНиП IV - 14 - 84, розділ «Сходи житлових і громадських будівель», збірник 2 10; СНиП 21 - 01 - 97, «Будинки і споруди. Пожежна безпека». ГОСТ 23120 - 78, «Технічні умови на маршові сходи, майданчики і сталеві огорожі». ГОСТ 25772-83, «Загальні технічні умови на сталеві огородження сходів і балконів».

Основні параметри для перил - відносно перил та поручнів нормативи рекомендують дотримуватися таких правил: якщо ширина маршу не перевищує 125 см, то допускається установка перил з одного боку. Правда, це можливо тільки в тому випадку, якщо з іншого боку сходи обмежена стіною або інший капітальної конструкцією. При проектуванні підйому уздовж стіни в цілях економії можна встановлювати пристінні поручні на відстані 50-70 мм від поверхні перегородки. При ширині сходового маршу більше 125 см перила встановлюються з двох сторін. Сходинки шириною більше 2,5 м повинні розділятися низкою центральних перил. Допускається використання як суцільних, так і гратчастих огорож. У випадку з гратчастими конструкціями відстань між вертикальними елементами (балясинами) не повинно перевищувати 90 см. Проміжки між балясинами заповнюються або ненесучими прутками (горизонтальними і вертикальними), або суцільними листами пластика, скла, металу і т.д. При проектуванні скляних огороджень сходів рекомендується використовувати або триплекс, або огородження монтуються в площину ступенів. При необхідності заощадити простір СНиП допускає установку перил з кріпленням на торцевих частинах або косоурах. І у суцільних, і у гратчастих огорож верхній край перекривається накладним поручнем ергономічної форми. Поручень може виготовлятися з різних матеріалів (дерево, пластик, штучний камінь і т.д.), проте його поверхня повинна бути рівною і гладкою. СНиП на висоту поручня сходів містить досить жорсткі обмеження: для громадських будівель цей параметр становить 900 мм, для житлових - 1200 мм і більше. При зведенні багатоквартирних будинків, а також громадських будівель і споруд вимоги даних ГОСТів та СНиПів є обов`язковими для виконання.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_2 здійснювалися роботи з обшивки сходових маршів деревоволокнистими плитами за відсутності облаштування останніх перилами, наявність яких є обов`язковою умовою для забезпечення безпеки громадян під час користування сходами будинку. Оскільки відповідач є обслуговуючою організацією, яка взяла на себе, згідно укладених з мешканцями будинку договорів, зобов`язання щодо проведення поточного ремонту конструктивних елементів будинку, до яких відносяться і сходи з перилами, то на переконання суду ТОВ «Затишок Сервіс» несе відповідальність за незабезпечення належних та безпечних умов користування сходами мешканців будинку, а особливо при здійсненні ремонтних робіт.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно зі ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Апеляційним судом оглянуто та детально досліджено матеріали вказаної вище цивільної справи №201/16319/17. Відповідно до змісту позовної заяви у вказаній справі та рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року, яке набрало законної сили, місцевим судом досліджувались наступні письмові докази, з приводу яких було ухвалене судове рішення:

- рахунок-фактура №0000052 від 26 березня 2018 року, за яким придбано набір для видалення металоконструкцій з гомілковостопного суглоба вартістю 4700,00 грн (а.с.112);

- чек ФН від 09.08.2018 та ФН від 24.05.2018 про придбання позивачем медичних препаратів Стратадерм гель 5г вартістю 476,50 грн та Контратубекс 20г вартістю 415,90 грн. (а.с.145, 146);

- касовий чек ї ФН від 16.11.2017 про придбання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - на загальну суму 4418,16 грн. (а.с.63);

- квитанції №604 від 30.08.2017 на суму 2200,00 грн, №773 від 30.08.2017 на суму 8250,00 грн, №612 від 02.09.2017 на суму 415,00 грн та №0.0.844313902 від 08.09.2017 на суму 1468,00 грн, за харчування, проживання та за медичні послуги в санаторії Нафтохімік України (а.с.22, 23, 24);

- чеки від 15.11.2017 на суму 550,00 грн, 31.01.2018 на суму 550,00 грн, 14.03.2018 на суму 90,00 грн. та від 26.03.2018 на суму 90,00 грн. про сплату ФОП ОСОБА_9 за послуги спортивно-оздоровчого комплексу (а.с.63, 118, 120);

- квитанції ФН від 09.08.2018 на суму 1415,70 грн., ФН від 31.08.2018 на суму 1392,23 грн, ФН від 30.11.2018 на суму 534,67 грн. (а.с.145, 208) про придбанння вітамінів, мінералів і хондропротекторів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 ;

- чеки №61697 від 06.11.2017 на суму 19,80 грн., ФН від 13.11.2017 на суму 350,25 грн., №157387 від 03.12.2017 на суму 31,00 грн. (а.с.121) про придбання придбано лейкопластиру, морської сілі для ванни, Детралекс Лив-52, клею БФ-6 15г;

- фіскальні чеки 300041275 від 28.03.2018 на суму 333,03 грн, від 27.03.2018 на суму 112,85 грн, від 03.04.2018 на суму 103,53 грн. (а.с.119) про придбання бупівакаїн р-н - 2 амп., канюля (катетер) інфуз Венопрот - 2, Натрія хлорид р-н - 2, Лейкопластир - 1, Бинт еластичний - 1, Вата, Норгалекс гель, Салфетки. Шприц 10 шт, Лінекс капс №32 *0,500, Лінекс капс №32 *0,75, Фуцис №2.

З приводу відшкодування витрат на придбання наведених вище медичних препаратів, обладнання, санаторно-курортного лікування, відвідування спортивного комплексу, що підтверджуються переліченими вище письмовими доказами, позивачкою було заявлено позов до відповідача у цивільній справі №201/16319/17. Зазначений позов вирішений по суті; постановлено рішення Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018, яке набрало законної сили, про задоволення вимог ОСОБА_1 , стягнення матеріальної шкоди у розмірі 36893,89 грн. Отже, повторне вирішення спору, повторне стягнення витрат, які були понесені позивачкою та підтверджуються наведеними вище письмовими доказами, - не допускається, є подвійним притягненням відповідача до цивільно-правової відповідальності.

У справі, що розглядається, позивачем надані товарні чеки від 17.12.2017 на суму 550,00 грн, від 07.05.2018 на суму 590,00 грн, 27.02.2019 на суму 130,00 грн, від 06.03.2019 на суму 130,00 грн, від 13.03.2019 на суму 650,00 грн, від 09.04.2019 на суму 650,00 грн. та від 13.05.2019 на суму 650,00 грн., за якими позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_9 за послуги спортивно-оздоровчого комплексу (а.с.23-25). Апеляційним судом встановлено, що, відповідно до медичних рекомендацій, викладених у п.8 виписки №4461/401 КУ ДГКБ №16 від 06.06.2017 та у виписці з медичної карти амбулаторного хворого від 11.07.2017, позивачці надані рекомендації щодо проходження ЛФК. Однак, ні місцевому, ні апеляційному судам позивачкою не надано доказів, що відвідування спортивно-оздоровчого комплексу є виконанням рекомендацій лікарів щодо проходження саме лікувальної фізкультури; клопотань про витребування відповідних доказів судом також не надано. Отже, причинно-наслідковий звязок між ушкодженням здоровя, яке позивачка отримала за викладених вище обставин у травні 2017 року, та відвідуванням нею спортивно-оздоровчого комплексу у 2018 - 2019 роках судом не встановлено, відповідних доказів суду не надано.

Посилаючись на виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 11.07.2017 року, позивачка просить стягнути на її користь витрати, що підтверджуються чеками ФН від 05.05.2018 на суму 1195,43 грн. та ФН від 21.03.2019 на суму 63,99 грн. (а.с.21, 200). Однак, не надано доказів, що відповідні вітаміни, мінерали, які були призначені позивачці у липні 2017 року підлягають до вживання позивачкою, саме у звязку з отриманою травмою, у травні 2018 року та у березні 2019 року, відповідно.

Враховуючи наведені вище факти, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно стягнув вищезазначені грошові суми на користь позивачки.

Крім того, на підтвердження позову позивачкою суду надано чек ФН від 05.03.2019 на суму 141,50 грн (а.с.20), чек №45512 від 05.03.2019 на суму 88,18 грн (а.с.21), чек від 05.03.2019 на суму 448,50 грн (а.с.199), чек ФН від 20.03.2019 на суму 474,00 грн (а.с.199), чек ФН від 27.03.2019 на суму 404,50 грн (а.с.20), чек ФН від 27.03.2019 на суму 50,80 грн (а.с.21), чек ФН від 07.04.2018 на суму 176,70 грн., що загалом становить 1784,18 грн.; зазначені у вказаних чеках медичні препарати придбані позивачкою для лікування у звязку з травмою ноги, на підставі рецепту від 04.03.2019 виписаного лікарем ОСОБА_12 (а.с.206). Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, - колегія приходить до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 1784,18 грн.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн. колегія звертає увагу, що, згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві повинно бути зазначено у чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та яким доказами це підтверджується.

Посилання позивача на те, що в наслідок отримання нею травми вона зазнала больовий шок, що спричинив глибокі моральні страждання, пережила дві операції, тяжкий період реабілітації, втрату працездатності та необхідність перебування тривалий час на лікуванні в КУ ДГКБ № 16 на умовах стаціонару та реабілітація в санаторії «Нефтехимік Україна» м. Бердянськ, не враховуються апеляційним судом, оскільки стосуються обставин та фактів, які були предметом дослідження по справі №201/16319/17 та на підставі яких рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпрпетровська від 12 грудня 2018 року по справі №201/16319/17 з відповідача на користь позивачки стягнуто моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 40000,00 грн.

Колегія не знаходить підстав для стягнення упущеної вигоди у розмірі 34897,47 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та збитками позивача. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про стягнення з відповідача неодержаного, у звязку з травмою, доходу від підприємницької діяльності у якості упущеної вигоди, позивачка не навела належного обгрунтування та не довела, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б позивачкою отримані. Належних, допустимих доказів на підтвердження даної позовної вимоги позивачкою не представлено, клопотань про їх витребування суду не надано.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №205/5667/16-ц (провадження №61-14640св19).

Враховуючи, що позивачем не представлені суду докази, що відповідають вимогам ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження реальної можливості отримати дохід у вказаному розмірі та його неотримання у зв`язку з неправомірними діями (бездіяльністю) винної особи; клопотання про витребування відповідних доказів судом позивачем не заявлені, що стверджується протоколом та звукозаписом процесу, - за таких підстав колегія вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 1897 (одна тисяча вісімсот дев`яносто сім) грн. 03 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді