Номер провадження 2/754/3802/21
Справа №754/4317/21
02 грудня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Микитюк А.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що 09 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, який рішенням Деснянського районного суд міста Києва від 22.10.2016 р. № 754/3670/16-ц - розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Суттєвим фактором, що зумовлює подання цієї позовної заяви, є той факт, що необхідним та правильним буде визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки, поруч з місцем проживання дитини та матері, син ОСОБА_3 вже два роки ходить до школи (тобто навчається у 2-А класі Школи № 308), майже рік відвідує зайняття в Спортивному клубі «Дзюдо Майстер» та майже рік розвиває здібності та навички спілкування англійською мовою у школі Іноземних мов. Тобто, зміна місця проживання дитини, відрив від постійних і улюблених занять, зміна навчального закладу, інші зміни умов постійного та звичного життя, негативно вплине на дитину. Крім того, позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позовної заяви про стягнення аліментів.
Ухвалою судді від 29.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.
Ухвалою суду, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 22.09.2021 було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Позивачка подала заяву, згідно якої підтримала позов та просила про його задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.
Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників справи за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суд міста Києва від 22.10.2016 р. № 754/3670/16-ц - було розірвано
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , є батьками дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя у батьків неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не склалось, позивач та відповідач не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає окремо від батька разом зі своєю матір`ю та перебуває на її утриманні.
Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
Як вбачається з Висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини № 102/02/38-5307 від 28.08.2021 року, наданого Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2013 року. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22.10.2016 шлюб розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1 , бабою по лінії матері - ОСОБА_6 , дідом по лінії матері - ОСОБА_7 , вітчимом - ОСОБА_8 , сестрою - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та фахівцем із соціальної роботи Деснянського районного в м. Києві центру соціальних служб проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та оцінку потреб сім`ї. З`ясовано, що умови для проживання та виховання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , створені. Для дитини виділено окрему кімнату. Дитина забезпечена всім необхідним. Під час відвідування дитина була вдома. ОСОБА_3 зазначив, що хоче й надалі проживати з матір`ю. За інформацією школи І-ІІІ ступенів № 308 Деснянського району міста Києва, яку відвідує малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 виховує матір, ОСОБА_1 . Вона приділяє належну увагу вихованню сина та забезпечує дитину усім необхідним, спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини, приймає активну участь у житті колективу, відвідує свята та батьківські конференції. Батько, ОСОБА_2 , контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується.
Відповідно до інформації КНП «ЦПМСД № 4» Деснянського району м. Києва, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під медичним наглядом закладу. Диспансерному обліку не підлягає. За медичною допомогою дитина зверталася у супроводі матері, ОСОБА_1 . Дитина доглянута, рекомендації виконувалися у повному обсязі.
З наданих документів вбачається, що матір, ОСОБА_1 , стоїть на обліку в Деснянському Управлінні соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, виданої КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», у ОСОБА_1 ознак наркологічних захворювань не виявлено.
Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, виданої КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2», у ОСОБА_1 психіатричних протипоказань не виявлено.
Батько, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до інформації Глуховецької селищної ради Хмельницького району Вінницької області, яка надійшла на запит Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, під час обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , комісія встановила факт не проживання цієї особи за вищевказаною адресою. Зі слів ОСОБА_2 він фактично проживає в м. Бердичів Житомирської області. Щодо визначення місця проживання спільного сина ОСОБА_3 разом з матір`ю не заперечує.
26 липня 2021 року о 15:50 год. головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Фесенко Є.В., у присутності головного спеціаліста відділу профілактичної роботи та соціального захисту дітей Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Вегери С.М., з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, здійснено телефонний дзвінок батькові дитини, ОСОБА_2 , з використанням гучного зв`язку на номер, про що складено акт проведення телефонної бесіди. ОСОБА_2 повідомив, що знає про те, що в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до нього, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.
Щодо визначення місця проживання спільного сина ОСОБА_3 разом з матір`ю не заперечує, про що повідомив працівникам Глуховецької селищної ради під час обстеження житлово-побутових умов проживання 12.07.2021 року. Просив розглянути дане питання на комісії з питань захисту прав дитини без його участі.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 19, 161 Сімейного кодексу України, пунктом 72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», діючи виключно в інтересах дитини, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 (протокол від 12.08.2021 № 17).
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).
Згідно із статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.
Зі змісту інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.08.2017 року № 9-1580/0/4-17, а також із змісту інформації, викладеної на офіційному веб-сайті Європейського суду з прав людини за посиланням ttps://hudoc.echr.coe.int/eng#«languageisocode»:[«ENG»], «respondent»:[«UKR»], «documentcollectionid2»:[«GRANDCHAMBER», «CHAMBER»], «itemid»:[«001-175140»] вбачається, що 01 липня 2017 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2017 року.
ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції.
Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Крім того, судом враховано статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин.
Зважаючи на те, що дитина проживає разом з матір`ю, остання має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, а тому в інтересах дитини, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю.
Частиною 2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві.
Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, в ході розгляду справи відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, а відтак враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим задовольнити вимогу позовної заяви та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позовної заяви про стягнення аліментів
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір у сумі 908, 00 грн.
Також з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 141, 160, 161, 181-185, 191, 192 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.
Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з його матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.03.2021 року.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 908 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготовлено 07.12.2021.
Суддя: