УХВАЛА

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 209/789/15-ц

провадження № 61-16561св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач (за первісним позовом) - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач (за первісним позовом) - ОСОБА_1,

позивач (за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

відповідач (за зустрічним позовом) - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року у складі судді Лобарчук О. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2015 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що 16 жовтня 2007 року ОСОБА_1 (в подальшому прізвище було змінене на ОСОБА_1 ) та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитний договір № DNI0AN02000986. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 52 315,76 грн на термін до 15 жовтня 2014 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановленим договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № DNI0AN02000986. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10 лютого 2015 року має заборгованість у розмірі 106 537,92 грн, яка складається з наступного: 36 989,13 грн - заборгованість за кредитом; 1 318,54 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 515,52 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 64 714,73 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило (з урахуванням уточнених позовних вимог) стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 170 522,12 грн за договором від 16 жовтня 2007 року № DNI0AN02000986, а також сплачений судовий збір.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та розірвання договору.

Зустрічний позов мотивований тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконно нараховувалася комісія та винагорода за користування кредитними коштами та обслуговування кредиту. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.7, 7.1 договору передбачено щомісячно погашення кредиту, процентів та винагороди.

Пункт 7.1 договору містить наступні відомості: «Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти на строк з 16 жовтня 2007 року по 15 жовтня 2014 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії (далі - кредит) у розмірі 69 612,48 грн, на наступні цілі: 48 360,00 грн на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34,00 грн для сплати реєстрації предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до пункту 1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ від 16 жовтня 2007 року № DNІ0АN02000986, договором особистого страхування від 16 жовтня 2007 року № DNІ0AN02000986, на строк до 15 жовтня 2008 року у сумі 2 470,96 грн, а також винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1 450,80 грн та у розмірі 17 296,72 грн на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених підпунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,43 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно пункту 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно пункту 6.2 даного договору».

Згідно пункту 7.2 договору банк на виконання договору здійснив наступне: перерахував грошові кошти в розмірі 48 360,00 грн на рахунок автосалону, 1 450,80 грн - комісія банку, 2 470,96 грн на поточний рахунок страхової компанії. Також виходячи з наданого банком розрахунку вбачається, що банком щомісячно нараховувалася комісія у розмірі 73,24 грн, яка сплачувалася при внесенні позичальником чергового платежу.

На підставі наведеного позивач за зустрічним позовом вважає, що встановивши у кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, отже нарахування такої комісії законом не передбачено. Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Також, вважає, що окремі пункти кредитного договору від 16 жовтня 2007 року № DNІ0АN02000986, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» є недійсними в силу норм матеріального права, а саме: статті 203 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», постанови правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, а щомісячні платежі від 73,24 грн до 1 000,00 грн та винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1 450,80 грн (комісія банку) є незаконними, що в свою чергу тягне за собою невідповідність розрахунку.

Позивач за зустрічним позовом вважає дії банку такими, що порушують права споживача фінансових послуг банку, вказує, що умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частини третьої статті 509 ЦК України), умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, а також умови договору завдають шкоди споживачеві.

До звернення до суду, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до банку щодо неправомірності розрахунків та перерахунку існуючої заборгованості за кредитним договором з метою досудового врегулювання даного питання, але до теперішнього часу воно залишається невирішеним. Відповідач на звернення позивача лише надсилав листи від 26 листопада 2009 року, 10 грудня 2009 року та від 13 вересня 2010 року, із вимогою виконати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 16 жовтня 2007 року в повному обсязі (нараховані проценти, комісії та штрафні санкції) у тижневий строк з дати отримання повідомлення. Також до звернення до суду з відповідним позовом, з метою отримання необхідного обсягу інформації про свої права, спосіб їх відновлення та захисту, складання документів (позову та відзиву), позивач за зустрічним позовом понесла витрати на отримання правничої (правової) допомоги, в даному випадку в розмірі 1 500,00 грн. Також позивач за зустрічним позовом вважає, що в зв`язку з подальшим розглядом справи, складанням необхідних процесуальних документів та отриманням правничої допомоги вона понесе додаткові витрати, обсяг яких орієнтовно буде складати 3 000,00 грн.

ОСОБА_1 просила:

- визнати недійсними пункти договору від 16 жовтня 2007 року № DNІ0АN02000986, а саме: пункти 3.1, 3.3, 3.5, 3.7, 7.1 в частині: кредитних коштів у розмірі 69 612,48 грн, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1 450,80 грн, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно пункту 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно пункту 6.2 даного договору, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», з моменту його укладання - 16 жовтня 2007 року;

- зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк», здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору від 16 жовтня 2007 року № DNІ0АN02000986, виключивши з початкової суми розрахунку винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 1 450,80 грн та з зарахуванням грошових коштів які були зараховані в рахунок щомісячної комісії в рахунок погашення кредиту (тіло кредиту);

- розірвати кредитний договір від 16 жовтня 2007 року № DNІ0АN02000986 укладений між ОСОБА_1 ;

- стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Визнано недійсним пункти 3.1, 3.3, 3.5, 3.7, 7.1 договору від 16 жовтня 2007 року № DNІ0АN02000986 в частині: кредитних коштів у розмірі 69 612,48 грн, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1 450,80 грн, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно пункту 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно пункту 6.2 даного договору, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» з моменту його укладання - 16 жовтня 2007 року.

Розірвано кредитний договір від 16 жовтня 2007 року № DNІ0АN02000986, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вирішено питання стосовно судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року в частині задоволених зустрічних позовних вимог скасовано.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 3.7 договору від 16 жовтня 2007 року № DNI0AN02000986, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Виключено з пункту 7.1 договору від 16 жовтня 2007 року № DNI0AN02000986, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» посилання щодо винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1 450,80 грн, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2020 року до Верховного Суду, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у частині відмови в первісному позові та часткового задоволення зустрічного позову скасувати і направити справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

23 листопада 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Ткачука О. С.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

О. С. Ткачук