РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/593/20

Провадження №2/568/546/21

07 вересня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Радивилівська міська рада, служба в справах дітей Радивилівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначила, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 28.12.2004 року. В належному їй будинку зареєстровані, її дочка ОСОБА_2 та неповнолітній онук ОСОБА_3 . Однак, не зважаючи на їх реєстрацію у вказаному житловому будинку, відповідачі по місцю реєстрації не проживають понад один рік, їх речей в будинку немає. Дочка з онуком з квітня 2019 року проживають у Франції та наміру повертатись до України в них немає. Добровільно знятись з місця реєстрації відповідач не бажає. Вона змушена звернутися до суду із цим позовом, оскільки несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів, так як вони нараховуються на всіх зареєстрованих осіб у будинку. Іншого способу захистити своє право на розпорядження і користування спірним майном в неї не має.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову, вказуючи що разом з сином ОСОБА_3 проживають в Республіці Франція, син відвідує початкову школу.

Представник Радивилівської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Представником служби в справах дітей Радивилівської міської ради подано заяву, згідно якої представник служби не заперечує проти задоволення позивних вимог. При цьому просить суд взяти до уваги, що інформація про те, що ОСОБА_6 та її неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають в м.Нансі Республіка Франція, що підтверджується документами, перекладеними з французької мови та нотаріально завірені. ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3 забезпечені житлом, ОСОБА_3 відвідує початкову школу. Відділом культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради ОСОБА_3 , 2015 року народження, знятий з обліку дітей дошкільного та шкільного віку в зв`язку зі зміною місця проживання. За таких обставин, ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 можуть бути визнані таким, що втратили право на користування житлом, що не буде суперечити інтересам дитини.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступне, що ОСОБА_1 на праві договору дарування від 28.12.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу Додь Н.В., належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.4,5).

В належному ОСОБА_1 будинку по АДРЕСА_1 , окрім власника зареєстровані дочка ОСОБА_2 , 1996 року народження, та онук ОСОБА_3 2015 року народження, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №404 від 16.06.2020 року виданою Бугаївською сільською радою (а.с. 7).

ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 не проживають за місцем реєстрації, що підтверджується актом обстеження будинковолодіння від 22.06.2020 року, складеним комісією Бугаївської сільської ради (а.с.6)

Як на підставу позову, позивач вказує, що реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку, який є її приватною власністю, порушує її права як власника будинку, оскільки реєстрація відповідача в даному житловому будинку впливає на розмір комунальних послуг, які вона сплачує, та перешкоджає оформити субсидію на оплату комунальних послуг.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачі порушили права та законні інтереси позивача у справі.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею.

Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселилися з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушують права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування цією квартирою.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.

Оскільки, відповідач за вказаною адресою не проживає, цей житловий будинок не є її місцем проживання або місцем перебування, вона має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Щодо позовної вимоги про визнання таким, що втратив право користування житлом неповнолітнього ОСОБА_3 , 2015 року народження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає .

У матеріалах справи наявні документи, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 проживають в м.Нансі Республіка Франція з 2019 року. ОСОБА_3 відвідує початкову школу-садок-Туль (старшу групу садочка) Сент-Жорж Прім м.Нансі.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, передбачено, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір`ю, крім виняткових обставин.

Окрім того, обмеження дієздатності особи у віці до чотирнадцяти років в інших правовідносинах, в тому числі і у праві самостійно та вільно обирати місце свого проживання, кореспондується і з правилами частини 3 статті 29 ЦК України.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини на визначення місця проживання є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання дитини за місцем реєстрації не залежать від її волі, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3 , з квітня 2019 року за місцем реєстрації не проживають, доказів на підтвердження того, що позивачем чиняться перешкоди в проживанні за місцем реєстрації, суду не надано, дитина разом з матір`ю проживають в іншому населеному пункті, за межами України, тому зняття з реєстрації ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 не порушує права неповнолітньої дитини саме на її проживання з одним з батьків, а саме матір`ю за місцезнаходження навчального закладу, в якому дитина навчається, тому є можливим визнати останніх такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Отже, суд вважає, що в наявності є порушення права позивача, як власника житлового будинку, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 16, 29, 334, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 13, 141, 263, 265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Радивилівська міська рада, служба в справах дітей Радивилівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Третя особа: Радивилівська міська рада Рівненської області, , місце знаходження: м.Радивилів вул.Паркова, 5 Дубенського району Рівненської області.

Третя особа: служба в справах дітей Радивилівської міської ради Рівненської області, , місце знаходження: м.Радивилів вул.І.Франка, 13 Дубенського району Рівненської області.

Суддя В.О. Троцюк