Справа №:755/6356/20
Провадження №: 2/755/1007/21
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"03" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Міністерства юстиції України Смолянінова Олена Ярославівна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним Договору позики грошей від 31.01.2018 та Іпотечного договору від 31.01.2018, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

Від позивача 03.08.2021 до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить суд: в рамках справи № 755/6356/20 забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом заборони гр. ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на відключення від комунальних послуг, зокрема, але не виключно газо-, електро-, водо- та теплопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» проводити будь-які дії щодо відключення від мереж енергопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_2 за заявою гр. ОСОБА_2 до моменту набрання рішенням суду законної сили. Дана заява передана головуючому судді 31.08.2021.

Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовує, зокрема, тим, що стосовно нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у Дніпровському районному суді м. Києва слухається ряд судових справ, а саме: № 755/5851/20, № 755/20470/19. При цьому спірна квартира знаходиться під обтяженням у виді арешту. Окрім позивача, у квартирі постійно проживають неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будь-яка заборгованість щодо оплати за електроенергію за вказаною адресою відсутня. Однак, відповідач, як титульний власник, створює значні перешкоди мешканцям квартири щодо проживання у ній, оскільки звертається до відповідних комунальних служб з заявами щодо відключення квартири від мереж газо-, електро-, водо- та теплопостачання. Вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу у будь-який момент вчинити протиправні дії, направлені на припинення газо-, електро-, водо- та теплопостачання до квартири позивача, що позбавить позивача та її неповнолітніх дітей можливості нормального життєвого існування, приготування їжі та здійснення санітарно-гігієнічних процедур, що може призвести до приниження людської гідності і є порушенням ст. 28 Конституції України, а також є неприпустимим по відношенню до прав неповнолітніх дітей.

Суд, вивчивши доводи та підстави поданої заяви, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 3 ст. 153 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із наведеного випливає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Відповідно до заявлених позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просить суд: визнати недійсним Договір позики грошей від 31.01.2018 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Смоляніновою О.Я., та зареєстрований в реєстрі за № 332; визнати недійсним Іпотечний договір від 31.01.2018 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Смоляніновою О.Я., та зареєстрований в реєстрі за № 334.

Позов обґрунтований тим, що 31.01.2018 між нею та відповідачем був підписаний та нотаріально посвідчений Договір позики грошей, однак з боку відповідача цей договір не було виконано, а саме вказані грошові кошти, як до моменту підписання (в момент підписання), так і після підписання спірного договору стороною відповідача (та/або представником, чи будь-якою іншою повіреною особою відповідача) передані позивачу не були. Умови спірного Договору позики грошей, а саме п. 1 передбачають обов`язок відповідача передати позивачу грошові кошти в розмірі 9 782 500,00 грн, що еквівалентно 350 000,00 доларів США за курсом ПАТ КБ «Приват Банк». Однак, жодний пункт спірного Договору позики грошей не регулює порядок передачі відповідачем та прийняття позивачем грошових коштів обумовлених спірним Договором. За п. 10 спірного Договору позики грошей правовідносини сторін не врегульовані цим Договором регулюються чинним законодавством України, відповідно до приписів якого договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом виключно факту укладення договору, але не передачі грошової форми суми позичальнику. Факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника. Відповідач не виконав свій обов`язок, передбачений п.1 спірного Договору позики грошей, а саме не передав обумовлені грошові кошти позивачу, а отже договір фактично не є укладеним, і таким чином, договір забезпечення - тобто Іпотечний договір від 31.01.2018 є недійсним, оскільки не виконано первісне зобов`язання, а отже він не може породжувати будь-які наслідки. Вчинений батьками правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини.

Ухвалою суду від 07.05.2020 у цій справі було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва № 1017 виданого 28.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. та Іпотечного договору № 334, посвідченого 31.01.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., номер запису про право власності: 30944910; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири АДРЕСА_2 та її відчуження; заборонено ОСОБА_2 та/або його представникам виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири АДРЕСА_2 , а також без дозволу гр. ОСОБА_1 вселяти інших осіб до неї, проникати та входити до вказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.07.2020 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2020 скасовано в частині заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири АДРЕСА_2 та її відчуження та заборони ОСОБА_2 та/або його представникам виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири АДРЕСА_2 , а також без дозволу ОСОБА_1 вселяти інших осіб до неї, проникати та входити до вказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами, та в задоволенні заяви про забезпечення позову вказаним вище шляхом - відмовлено. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18.01.2017.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не мотивував, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

За матеріалами заяви, а також враховуючи предмет спору, убачається, що предмет спору та предмет доказування по справі не пов`язані зі способом забезпечення позову, який просить вжити позивач, а отже у суду відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони гр. ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на відключення від комунальних послуг, зокрема, але не виключно газо-, електро-, водо- та теплопостачання квартири, а також заборони ТОВ «Київські енергетичні послуги» проводити будь-які дії щодо відключення від мереж енергопостачання квартири, впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення вимог позову про визнання недійсним Договору позики грошей від 31.01.2018 та Іпотечного договору від 31.01.2018.

Виходячи із викладеного, вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Міністерства юстиції України Смолянінова Олена Ярославівна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним Договору позики грошей від 31.01.2018 та Іпотечного договору від 31.01.2018 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: