Справа № 206/5517/21
Провадження № 2-з/206/106/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Поштаренко О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2021 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява та заява представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Обгрунтуванням поданої заяви, заявник зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису №131948 від 10.06.2021 таким, що не підлягає виконанню. Під час дослідження матеріалів виконавчого провадження було встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О., 26.10.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 17.11.2021 було винесено постанову про арешт коштів боржника. Позивач суму боргу не визнає та вважає, що виконавчий напис №131948 від 10.06.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з порушенням діючого законодавства. Вважають, що до вирішення справи по суті в суді оскаржуваний виконавчий документ може бути виконаний у повному обсязі, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого права та законні інтереси позивача будуть порушені.

Суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові- для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місцепроживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Натомість, заява про забезпечення позову оформлена без додержання вимог ст.151 ЦПК України.

В порушення п. 3 ч.1 ст. 151 ЦПК України позивачем не зазначено в заяві предмету позову.

В порушення п. 4 ч.1 ст. 151 ЦПК України позивачем не зазначено захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

В порушення п.7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України позивачем не долучено доказів, щодо стягнення з позивача заборгованості.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Всуперечи цим вимогам заявником не надано належних та допустимих доказів вищевказаним обставинам, та не наведено посилань заявника в поданій заяві про забезпечення позову, як саме не забезпечення позову може вплинути на доходи позивача. Посилання ж заявника на те, що не застосування заходів забезпечення позову не свідчить про те, що у разі незабезпечення позову буде утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача.

Разом з тим, заявником не подано жодного належного доказу, на підтвердження вищезазначених обставин.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, що є присічними, а тому підлягає поверненню заявнику, оскільки вказані вище обставини не дають змоги суду прийняти законне та обґрунтоване рішення за даною заявою.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимогст. 151 ЦПК України, провертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: О.В. Поштаренко