УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 759/19915/19

провадження № 61-12622ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації. Просив визнати недостовірною інформацію, що поширена про нього народним депутатом Верховної Ради України ОСОБА_2 , зокрема такі слова відповідача: «…Хочу додати від себе, що формально ця людина звільнилась за власним бажанням. Всі зрозуміли, чому начальник податкової поліції Котовського району звільнився за власним бажанням…», зобов`язати його спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 1 грн.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що 25 грудня 2015 року відбулося сорок шосте пленарне засідання Верховної Ради України, на якому, з трибуни Верховної ради України народний депутат Верховної Ради України від партії «Блок Петра Порошенка» ОСОБА_2 публічно розповсюдив про позивача недостовірну інформацію про таке: «… В Котовську створена ручна громадська організація під назвою « Громадська рада північного регіону… », якою керують колишній начальник Котовської податкової міліції ОСОБА_1, звільнений із органів за корупцію, та неодноразово судимий за злочини, пов`язані з наркотиками, такий собі ОСОБА_4 . І вони пишуть на прокурора ОСОБА_5 листи, які потім … на підставі яких цей ОСОБА_5 починає перевірки підприємців, а потім підприємці несуть відомі речі в прокуратуру, прокуратуру Котовського району…».

Окрім цього, 29 грудня 2015 року позивач звернувся з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації до Печерського районного суду м. Києва.

11 липня 2017 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог, в якому визнав протиправними дії відповідача у поширенні вищевказаної недостовірної інформації відносно позивача, 25 грудня 2015 року з трибуни Верховної Ради України.

31 травня 2019 року на сорок восьмому пленарному засіданні Верховної Ради України народний депутат Верховної Ради України від партії «Європейська партія» ОСОБА_2 , на виконання рішення суду, спростував поширену раніше недостовірну інформацію про позивача.

Разом з цим, ОСОБА_2 продовжив публічно розповсюджувати про нього недостовірну інформацію, а саме те, що позивач звільнився з роботи за власним бажанням формально, а також натякає на те, що цьому передували якісь події, які змусили позивача звільнитися.

Позивач зазначав, що він був звільнений з посади з податкової міліції (із зняттям з військового обліку) за пунктом 65 підпунктом «б» (через хворобу).

Вказув, що поширену негативну і недостовірну інформацію відповідач не підтвердив доказами, чим порушив права позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до позивача з боку осіб, які отримали таку інформацію від відповідача.

Подібними діями, відповідач продовжує характеризувати позивача як злочинця, звільненого за порушення закону, як особу, що з легкістю порушує закон, як особу яка не має високих моральних цінностей.

Така необґрунтована характеристика пригнічує честь та гідність позивача.

Через поширення вказаної інформації широкому колу осіб, позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки він знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, в нього понизилась працездатність та функція сну.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації задоволено частково. Визнано недостовірною інформацію відносно ОСОБА_1 , що поширена ОСОБА_2 31 травня 2019 року з трибуни Верховної Ради України під час виступу на сорок восьмому пленарному засіданні Верховної Ради України, а саме: «…Хочу додати від себе, що формально ця людина звільнилась за власним бажанням. Але ті події, які передували цьому звільненню, власне, і стали причиною мого виступу. Всі зрозуміли, чому начальник податкової поліції Котовського району звільнився за власним бажанням…», зобов`язано ОСОБА_2 не пізніше місяця від дня набрання рішенням у цій справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом оголошення абзацу другого резолютивної частини цього рішення на пленарному засіданні Верховної Ради України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 01 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, в частині визнання недостовірною інформації та зобов`язання спростувати її, скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про залишення позовних вимог у вказаній частині без задоволення.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 305,20 грн.

21 липня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Заявникпорушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року ним отримано 20 липня 2021 року на електронну адресу, на підтвердження викладених обставин до касаційної скарги додано скриншот вхідного повідомлення на електронну пошту ОСОБА_1 від Київського апеляційного суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що наведені підстави пропущення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції є поважними, процесуальний строк підлягає поновленню.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Положеннями статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 346/5700/17 та від 27 січня 2021 року у справі

№ 381/2767/19.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширенаінформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Наведене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду

від 22 червня 2020 року в справі № 346/5700/17 (провадження 61-38727св18).

Висновки апеляційного суду не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.

У цій справі предметом спору є вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації, що порочить особисті немайнові права позивача інформацію, поширену з трибуни Верховної Ради народним депутатом ОСОБА_2 . Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо скасування рішення суду першої інстанції, оскільки позивач у цій справі займаючи посаду начальника податкової поліції Котовського району був публічною особою, тоді як межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

Вирішуючи питання про визнання поширеної відповідачем інформації недостовірною, апеляційний суд правильно визначив, що відповідачем було висловлено оціночні судження, які є вираженням його суб`єктивної думки і погляду, не містять фактичних даних, які можна перевірити, а отже, відповідно до статті 277 ЦК України та статті 30 Закону України «Про інформацію» такі судження, навіть висловлені у стверджувальній, провокативній формі, не підлягають спростуванню.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду

від 16 червня 2021 рокута відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська