УХВАЛА

Справа № 495/1874/19

Номер провадження 2/495/716/2021

06 грудня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючої одноособово - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Дячук Павло Миколайовича, який діє в інтересах відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід головуючої судді Шевчук Юлії Валеріївни від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого володіння, припинення права власності, визнання права власності, виселення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого володіння, припинення права власності, визнання права власності, виселення.

17 листопада 2021 року від адвоката Дячук Павло Миколайовича, який діє в інтересах відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшла заява про відвід головуючої судді Шевчук Ю.В. від розгляду даної справи. Як на підставу для задоволення своєї заяви про відвід заявник посилається на те, що з 13.03.2019 року по даній справі були вжиті заходи забезпечення позову та на належне майно відповідача ОСОБА_2 накладено арешт, що на думку заявника порушує законні права відповідача, натомість справа перебуває в провадженні вже досить тривалий час, а саме більше двох років, рішення по даній справі судом досі не ухвалено, що на думку заявника вказує на зацікавленість судді у розгляді даної справи.

В судове засідання позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, але адвокат Латій О.В., яка діє в їх інтересах надала до суду заперечення, згідно яких просила відмовити у задоволенні заяви про відвід головуючої судді, оскільки вона є необгрунтованою, адже підстави для відводу, на які посилається заявник є по суті відзивом на позовну заяву та не є підставою для відводу головуючої судді у розумінні діючого законодавства.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, але адвокат Дячук П.М., який діє в їх інтересах надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, свою заяву про відвід головуючої судді підтримує, просить її задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як на підставу для задоволення заяви про відвід головуючої судді Шевчук Ю.В., заявник посилається на те, що з 13.03.2019 року по даній справі були вжиті заходи забезпечення позову та на належне майно відповідача ОСОБА_2 накладено арешт, що на думку заявника порушує законні права відповідача, натомість справа перебуває в провадженні вже досить тривалий час, а саме більше двох років, рішення по даній справі судом досі не ухвалено, що на думку заявника вказує на те, що суддя ігнорує важливі аспекти щодо розгляду даної справи та вказує на зацікавленість судді у розгляді даної справи.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом положень ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за умовами ч. 3 та ч. 4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Фактично підстави для відводу, на які посилається заявник ОСОБА_7 є суб`єктивною думкою представника відповідачів та не можуть бути підставою для відводу відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість, іншими словами «має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві адвоката Дячук П.М. обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Шевчук Ю.В. при вирішенні даної цивільної справи, а отже, з огляду на те, що заявлений відвід є необґрунтованим, суд вважає що наявні правові підстави для відмови у задоволені заяви ОСОБА_7 , який діє в інтересах відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід головуючої судді Шевчук Юлії Валеріївни від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого володіння, припинення права власності, визнання права власності, виселення.

Керуючись ст.ст. 14, 36, 39, 40, 258-260, 268, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Дячук Павло Миколайовича, який діє в інтересах відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід головуючої судді Шевчук Юлії Валеріївни від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого володіння, припинення права власності, визнання права власності, виселення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шевчук Ю.В.