Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2021 р.

м. Київ

справа № 755/11018/21

провадження № 2/755/5607/21

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенто Форкліфт», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 36 545,35 грн., пеню у розмірі 4 670,75 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 421,96 грн., 3% річних у розмірі 2 234,75 грн., а всього на суму 47 872,80 грн., а також позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «Сенто Форкліфт» на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 10 803,75 грн. та відшкодувати пропорційно судові витрати.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 18.03.2019 року об 11.10 год., керуючи автомобілем «Фіат», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись Південним мостом в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.05.2019 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент вчинення ДТП автомобіль, яким керував відповідач ОСОБА_2 , був застрахований в ТзДВ СК «Альфа-Гарант» за Договором Серії АМ № 8567296, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100 000,00 грн. та франшизою 1 000,00 грн. 19.03.2019 року позивач звернувся до відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. 06.05.2019 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 34 052,41 грн. та 22.08.2019 року виплатив позивачу 7 010 грн., а всього на суму 41 062,90 грн. Однак, згідно із Звітом № 21/03-167 від 21.04.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням зносу складає 78 608,25 грн., тому з урахуванням франшизи, страховик мав виплатити позивачу 77 608,25 грн. Таким чином, позивач вважає, що страховиком має бути доплачено страхове відшкодування у розмірі 36 545,35 грн. Не погоджуючись із рішенням ТзДВ СК «Альфа-Гарант» щодо виплаченої суми, 07.11.2019 року представником позивача на адресу страховика надіслано письмову вимогу та додано до неї звіт від 21.04.2019 року та документи, що підтверджують ремонт транспортного засобу. Не отримавши відповіді, 24.11.2020 року представником позивача на адресу страховика повторно направлено вимогу про незгоду із сплаченим страховим відшкодуванням та з вимогою здійснити виплату на підставі розрахунку експерта. Листом від 08.12.2020 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило позивачу, що розрахунок проводився на підставі Акту огляду пошкодженого автомобіля та аварійного сертифікату, доплату страховиком здійснено не було. У зв`язку з тим, що з боку страховика вбачалося порушення ліцензійних умов, представник 22.03.2021 року звернувся із скаргою до регулятора фінансового ринку НБУ. Таким чином, у зв`язку із простроченням страховиком виплати страхового відшкодування, позивач просить стягнути із страховика пеню за період з 01.07.2020 року по 01.07.2021 року у розмірі 4 670,75 грн., 3% річних та інфляційні втрати. 06.07.2019 року позивач повністю відновив свій транспортний засіб за 86 412,00 грн. Крім того, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 753/6572/19 ОСОБА_2 працював у ТОВ «Сенто Форкліфт» та керував транспортних засобом «Фіат», державний номер НОМЕР_1 , який належав ТОВ «Сенто Форкліфт», тому дане Товариство, на думку позивача, має відшкодувати на його користь різницю між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, а саме 10 803,75 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенто Форкліфт», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, постановлено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач ТзДВ СК «Альфа-Гарант» скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 05.07.2021 року строк, відповідно до якого проти позову заперечує, вказуючи на те, що на замовлення Товариства було виконано Аварійний сертифікат № 66-D/52/5 від 09.04.2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та становить 42 062,90 грн. На момент розгляду даної справи Аварійний сертифікат № 66-D/52/5 від 09.04.2019 року є дійсним. З огляду на те, що франшиза згідно полісу АМ/8567296 становить 1000,00 грн., Товариством було обраховано суму страхового відшкодування у розмір 34 052,41 грн., яку було виплачено позивачу. Згодом відповідачу було повідомлено про здійснення позивачем фактичного ремонту, та відповідачем 22.08.2019 року було доплачено суму ПДВ у розмірі 7 010,49 грн., що не заперечено позивачем. Загалом було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 41 062,90 грн. Крім того, відповідачем зазначено, що за результатами розгляду справи ТзДВ СК «Альфа-Гарант» було замовлено висновок експертного автотоварознавчого дослідження у судового експерта ФОП ОСОБА_3 , згідно якого вартість матеріального збитку склала 50 849,44 грн. з врахуванням ПДВ. (а.с. 69-75)

Відповідач ТОВ «Сенто Форкліфт», отримавши року позовну заяву з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався процесуальним правом подачі відзиву, а третя особа ОСОБА_2 - правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений судом строк.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 18.03.2019 року об 11.10 год., керуючи автомобілем «Фіат», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись Південним мостом в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.05.2019 року по справі № 753/6572/19, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень.(а.с. 9)

Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, що набрала законної сили, якою ОСОБА_2 визнано невинним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Фіат», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .

За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 . (а.с. 8)

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Фіат», державний номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано ТзДВ СК «Альфа-Гарант» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8567296, строком дії з 13.12.2018 року до 12.12.2019 року, лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн. (а.с. 10)

19.03.2019 року ОСОБА_1 на адресу ТзДВ СК «Альфа-Гарант» було подано Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та Заяву про страхове відшкодування за наслідками ДТП від 18.03.2019 року за участю автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , та забезпеченого автомобіля «Фіат», державний номерний знак НОМЕР_1 . (а.с. 11, 12)

На підставі Аварійного сертифіката № 66-D/52/5 від 09.04.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та становить 42 062,90 грн. з урахуванням ПДА, 35 052,42 грн. без урахування ПДВ. (а.с. 37, 38-39)

Разом з тим, за замовленням ОСОБА_4 СПД ФО ОСОБА_5 складено Звіт про оцінку автомобіля ОСОБА_1 від 21.04.2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 21.03.2019 року становить 78 608,25 грн. (а.с. 13-29)

06.05.2019 року на підставі Аварійного сертифіката № 66-D/52/5 від 09.04.2019 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 34 052,41 грн., - що підтверджено сторонами спірних правовідносин.

Відповідно до абз. 5 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Так, страховиком ТзДВ СК «Альфа-Гарант» долучено до матеріалів справи додатково складений в межах страхової справи Висновок експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта ФОП ОСОБА_3 від 15.08.2019 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП склала 50 849,44 грн., з врахуванням ПДВ 6 095,74 грн. (а.с. 76-95)

Згідно змісту позовної заяви та не заперечено сторонами спірних правовідносин, 15.08.2019 року ушкодження транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , за наслідками досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди було усунуто шляхом ремонту. (а.с. 30)

22.08.2019 року на підставі Висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта ФОП ОСОБА_3 від 15.08.2019 року та з урахуванням раніше сплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 34 052,41 грн., страховиком ТзДВ СК «Альфа-Гарант» доплачено на користь позивача ОСОБА_1 7 010,49 грн. - що підтверджено сторонами спірних правовідносин.

Не погоджуючись із рішенням ТзДВ СК «Альфа-Гарант» щодо виплаченої суми, 07.11.2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на адресу страховика ТзДВ СК «Альфа-Гарант» надіслано письмову претензію про необхідність доплати страхового відшкодування у розмірі 33 202,41 грн. та пені у розмірі 4 959,26 грн. із посиланням на Звіт про оцінку автомобіля від 21.04.2019 року та додано документи, що підтверджують ремонт транспортного засобу. (а.с. 30-31, 32)

24.11.2020 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на адресу страховика ТзДВ СК «Альфа-Гарант» надіслано адвокатський запит та Заяву про незгоду з сумою виплати страхового відшкодування та проведення розрахунку (оцінки, експертизи) пошкодженого майна у порядку, встановленому законодавством. (а.с. 33, 34, 35)

Листом від 08.12.2020 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило представнику ОСОБА_1 , що 21.03.2019 року був проведений огляд пошкодженого внаслідок ДТП від 18.03.2019 року автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , та складений Акт огляду з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок вищезгаданої ДТП. На підставі Актів огляду пошкодженого автомобіля було складено Аварійний сертифікат № № 66-D/52/5, за яким визначено вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу, без урахування ПДВ. Та з вирахуванням франшизи у розмірі 1 000,00 грн. 16.05.2019 року було сплачено страхове відшкодування 34 052,41 грн. Також 22.08.2019 року була проведена доплата ПДВ згідно актів виконаних робіт та чеків в розмірі 7 010,49 грн. (а.с. 36)

На скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 від 17.03.2021 року Національним банком України надіслано Лист від 21.04.2021 року, відповідно до якого за результатами розгляду наданих страховою компанією ТзДВ СК «Альфа-Гарант» документів встановлено, що 16.05.2019 року та 22.08.2019 року страховиком сплачено страхове відшкодування на користь потерпілого в розмірі 41 062,90 грн., що підтверджено платіжними дорученнями № 951 (34 052,41 грн.) та № 2783 (7 010,49 грн.). За результатами розгляду отриманих від страховика документів, Національним банком вбачаються ознаки порушення фінансового законодавства у сфері фінансових послуг, а саме абзацу другого пункту 36 статті 36 Закону, відповідно до якого страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Враховуючи вищевикладене, в подальшому виявлене порушення вимог законодавства у сфері фінансових послуг буде враховано Національним банком під час здійснення нагляду за страховиком. (а.с. 40-42, 43-45)

Статтею 988 Цивільного кодексу України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 Цивільного кодексу України).

За правилами статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (пункт 36.6 статті 36 вказаного Закону).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна

Відповідно до абз. 5 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Так, судом встановлено, що правовідносини, які виникли між позивачем та ТДВ СК «Альфа-Гарант» не є деліктними, отже Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет, і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цього Закону.

Однак, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування, моральної шкоди та інших заявлених матеріальних збитків, з огляду на наступне.

Виходячи з результатів аналізу вищезазначених норм, визначення розміру страхового відшкодування при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методики).

Так, судом встановлено, що відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі Аварійного сертифікату № 66-D/52/5 від 09.04.2019 року, складеного аварійним комісаром, було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та становить 42 062,90 грн., та позивачу 16.05.2019 року було відшкодовано суму страхового відшкодування у розмір 34 052,41 грн. з вирахуванням франшизи у розмірі 1 000,00 грн. З огляду на недосягнення згоди щодо суми страхового відшкодування, ТзДВ СК «Альфа-Гарант» було замовлено Висновок експертного автотоварознавчого дослідження у судового експерта ФОП ОСОБА_3 від 15.08.2019 року, у зв`язку з чим строк страхової справи є подовженим у порядку абз. 5 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження у судового експерта ФОП ОСОБА_3 від 15.08.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу за наслідками ДТП складає 50 849,44 грн., з врахуванням ПДВ 6 095,74 грн. За результатами зазначеного Висновку експерта, 22.08.2019 року страховиком ТзДВ СК «Альфа-Гарант» доплачено на користь позивача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування 7 010,49 грн.

Згідно змісту позовної заяви та не заперечено сторонами спірних правовідносин, 15.08.2019 року ушкодження транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , за наслідками досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди було усунуто позивачем ОСОБА_1 шляхом ремонту.

Таким чином, 16.05.2019 року та 22.08.2019 року у встановлений Законом строк, з урахуванням його збільшення у зв`язку із додатком проведенням експертизи, відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено перерахування на користь позивача страхового відшкодування на загальну суму 41 062,90 грн. Підписавши протокол огляду автомобіля, його власник/представник позивача будь-яких зауважень або незгоду з його змістом не зазначив (а.с. 90). Отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив суму страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у порядку та у спосіб, передбачений Законом. При цьому, страхове відшкодування було визначене та перераховане позивачу/потерпілій особі у відповідності до вимог статей 34, 36 Закону, позивачем/потерпілою особою отримане, заперечень 22.08.2019 року на час отримання коштів від позивача щодо розміру такого відшкодування страховиком не надходило. Лише 07.11.2019 року представник позивача звернувся до страховика ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із письмовою незгодою про виплачену суму страхового відшкодування.

Таким чином, отримавши від страховика ТзДВ СК «Альфа-Гарант» суму страхового відшкодування у розмірі 41 062,90 грн., позивачем майже протягом трьох місяців не заявлялись страховику заперечення проти нарахованої суми, не заявлялись будь-які клопотання щодо перерахунку вказаної суми, що свідчить про згоду позивача із сумою виплаченого їй страховиком страхового відшкодування та про відсутність з боку страховика порушень прав позивача в розрізі даного спору, - що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 13 листопада 2019 року по справі № 520/8867/15-ц. (а.с. 107-109)

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача ТОВ «Сенто Форкліфт» на користь позивача ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 10 803,75 грн., суд дійшов наступних висновків.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.

У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Так, у Постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 905/1391/19 Верховний Суд дійшов наступних висновків.

З аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Верховний Суд зауважив, що така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

Також cудді Верховного Суду підкреслили, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, на відповідний правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, та урахувавши вищенаведені роз`яснення Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ТОВ «Сенто Форкліфт» на користь позивача ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування, оскільки як вже встановлено судом у встановлений Законом строк, з урахуванням його збільшення у зв`язку із додатком проведенням експертизи, відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено перерахування на користь позивача страхового відшкодування на загальну суму 41 062,90 грн. Підписавши протокол огляду автомобіля, його власник будь-яких зауважень або незгоду з його змістом не зазначив. Отже, страховик в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив суму страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у порядку та у спосіб, передбачений Законом, в межах ліміту відповідальності страховика.

Разом з тим, суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, не убачає підстав відповідальності ТОВ «Сенто Форкліфт» у порядку статті 1172 ЦК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази перебування особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 із ТОВ «Сенто Форкліфт» на час вчинення ДТП, а також відсутні докази того, що ОСОБА_2 заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків, та такі докази не було досліджено згідно змісту постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06.05.2019 року у справі № 753/6572/19(а.с. 9), яка містить лише дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зі слів останнього, що не спростовано належними та допустимими доказами в розрізі даного спору.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенто Форкліфт», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування. Є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 988, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенто Форкліфт», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 09 вересня 2021 року.

Суддя: В.І. Галаган