Справа № 442/419/20
Провадження № 6/442/124/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Н.Р. Костишина про вирішення питання про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника, -

встановив:

У провадження надійшло вказане подання, в якому державний виконавець Костишин Н.Р. просить: надати дозвіл на примусове проникнення до будинку під АДРЕСА_1 з метою доступу до арештованого майна (житловий будинок заг.площа 196 кв.м., реєстраційний №06) та визначення його вартості у виконавчому провадженні № 64815929.

В обґрунтування подання покликається на те, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження АСВП № 64815929, з виконання виконавчого листа № 442/419/20 виданого 11.03.2021 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 2898930,40 грн.

Відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 12.03.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого проваджень та скеровано поштовою кореспонденцією сторонам до виконання та до відома.

17.03.2021 державним виконавцем скеровувались запити в Державну податкову службу України, Пенсійний фонд України, Міністерство внутрішніх справ.

Згідно відповідей ДПС, ПФУ, МВС: відкритих рахунків у банківських установах не виявлено, доходів у вигляді заробітної плати, пенсії - не отримує, транспортний засіб не виявлено.

12.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відповідні відомості внесені у реєстри.

23.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку надіслано банкам до виконання.

На виклик, яким зобов`язано боржника з`явитися до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби для надання письмових пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, останній не з`являвся.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстрований житловий будинок у АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці №:01:069:0050, цільове призначення якої для житлових, житлово-будівельних, гаражно і дачно-будівельних кооперативів, площа 1.71 га.

Тому, державним виконавцем в порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» скеровано запити в міськрайонне управління у Дрогобицькому районі та м. Дрогобичі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та в Дрогобицьку міську раду запити, щодо надання вичерпної інформації про земельну ділянку у АДРЕСА_1 , №:01:069:0050.

Згідно відповіді міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та м.Дрогобичі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у боржника земельних ділянок у власності чи користуванні станом на 01.01.2013 у Дрогобицькому р-ні не зареєстровано.

Також на запит адвоката Цьвок Богдана Ігоровича представника ОСОБА_2 Дрогобицька міська рада повідомила: що земельна ділянка площею 17100 кв.м., яка знаходиться на АДРЕСА_2 , рішенням Дрогобицької міської ради від 28.12.2017 року №1032 поділена на дві земельні ділянки: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 13628 кв.м.,кадастровий №:01:069:0236, та земельна Ділянка №2 площею 3472 кв.м.

Рішенням Дрогобицької міської ради від 25.06.2020 року №2490 земельну ділянку 13628 кв.м., на АДРЕСА_2 , кадастровий №:01:069:0236, поділено на двадцять земельних ділянок.

ОСОБА_1 Рішенням Дрогобицької міської ради надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 741 кв.м., на АДРЕСА_2 кадастровий №461060000:01:069:0344 із зміною цільового призначення із земель для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

20.05.2021 державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника, а саме: Житловий будинок, загальна площа 196 кв.м.,житлова площа 88 кв.м. реєстраційний номер №06. Житловий будинок з мансардним поверхом позначений на плані літ. "А-1": складається з п`яти житлових кімнат, однієї кухні та гаражу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на земельній ділянці кадастровий №:01:069:0344.

02.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

З метою визначення вартості вищевказаного арештованого майна державним виконавцем скеровано вимогу від 06.07.2021 боржнику ОСОБА_1 , та зобов`язано з`явитись за адресою: АДРЕСА_1 , о 10:00 год,. 14.07.2021 року, з метою надання доступу до арештованого майна(житловий будинок заг.площа 196 кв.м., реєстраційний №06) та визначення його вартості. Однак боржник ОСОБА_1 на вимогу державного виконавця не з`явився, та не надав доступу до арештованого майна, хоча був повідомлений належним чином.(про що складено акт державного виконавця від 14.07.2021.)

На підставі вищезазначеного державним виконавцем повторно скеровано вимогу від 19.07.2021 боржнику ОСОБА_1 , та зобов`язано з`явитись за адресою: АДРЕСА_1 , о 10:00 год,. 29.07.2021 року, з метою надання доступу до арештованого майна (житловий будинок заг. площа 196 кв.м., реєстраційний №06) та визначення його вартості. Проте боржник ОСОБА_1 повторно проігнорував вимогу державного виконавця.(про що складено акт державного виконавця від 29.07.2021.)

Таким чином боржник ОСОБА_1 не виконує вимоги державного виконавця, а саме не надає доступу до арештованого майна з метою визначення його вартості, чим перешкоджає у виконанні вищезазначеного рішення суду,

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, просить розгляд данного подання провести без його участі.

Заінтересовані особи на розгляд справи не викликались, відповідно до ч.2 ст.439 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження АСВП № 64815929, з виконання виконавчого листа № 442/419/20 виданого 11.03.2021 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 2898930,40 грн.

Державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання вищевказаного рішення суду, в тому числі скеровано вимогу боржнику надати йому доступ до будинку з метою визначення його вартості. Проте, доступу для огляду зазначеного будинку боржником не надано, про що державним виконавцем складено відповідні акти.

Згідно ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Суд зазначає, що недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Також статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника у вільному доступі державного чи приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що подання слід задовольнити, оскільки державним виконавцем вжито усіх можливих заходів до виконання рішення суду, однак боржник ухиляється від виконання такого, в тому числі не допускає державного виконавця до будинку з метою визначення його вартості.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11-13, 258- 260, 263, 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ухвалив:

Подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Н.Р. Костишина про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника задоволити.

Надати старшому державному виконавцю Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Н.Р. Костишину дозвіл здійснити примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 з метою доступу до арештованого майна (житловий будинок загальною площею 196 кв.м., реєстраційний номер 06) для визначення його вартості у виконавчому провадженні № 64815929.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Крамар О.В.