Справа № 561/380/21
06 вересня 2021 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Петровець М.В.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що її син ОСОБА_4 позичив у 2016 році ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2300 доларів США, які останній зобов`язався повернути 15.03.2018 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_4 помер, вона є такою, що прийняла спадщину після його смерті, оскільки на час відкриття спадщини разом з ним проживала та була зареєстрована. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, коштів не повернув.
03 березня 2018 року у підтвердження факту укладення зазначеного договору позики ОСОБА_3 надав письмову розписку, в якій зобов`язався повернути позичені у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2300 доларів США 15.03.2018 року.
10.12.2019 року ОСОБА_3 повернув їй частково позику в сумі 200 доларів США, про що нею було видано відповідну розписку. Решту коштів - 2100 доларів США їй не повернуто. Просила стягнути з відповідача на її користь 2100 доларів США боргу та понесені нею витрати зі сплати судового збору.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Крім того, позивач зазначила, що на час розгляду справи судом, борг їй не повернуто. Надала суду оригінал розписки від 03.03.2018 року - для огляду, яку після огляду в судовому засіданні було їй повернуто.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подавав.
Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача її представника та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 від 11.02.1987 року, його матір`ю вказана ОСОБА_1 , позивач у справі.
Із довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області № 1149 від 24.03.2021 року вбачається, що позивач на момент відкриття спадщини, смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована разом з ним в одному будинку, що свідчить про прийняття нею спадщини.
Таким чином встановлено, що позивач відповідно до ст. 1261, 1268, 1218 ЦК України, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина ОСОБА_4 , прийняла спадщину, до складу якої увійшло право спадкодавця на отримання грошових коштів за договором позики.
З пояснень позивача вбачається, що її син ОСОБА_4 позичив у 2016 році ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2300 доларів США, які останній зобов`язався повернути 15.03.2018 року.
03 березня 2018 року у підтвердження факту укладення зазначеного договору позики ОСОБА_3 надав письмову розписку, в якій зобов`язався повернути позичені у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2300 доларів США 15.03.2018 року. Оригінал зазначеної розписки було досліджено під час судового розгляду.
10 грудня 2019 року відповідач повернув частково позику, сплативши позивачу грошові кошти в сумі 200 доларів США, про що нею було видано відповідну розписку, що свідчить про визнання відповідачем факту укладення договору позики.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають у тому числі з договорів.
Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, ст. 1046 ЦК України.
Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ч. 1 ст. 1049 ЦК України.
Враховуючи те, що в наданих суду копіях та для огляду оригіналах розписок прямо зазначено про отримання відповідачем грошових коштів від сина позивача ОСОБА_4 в сумі 2300 доларів США, а також обов`язок їх повернути 15 березня 2018 року, а також те, що відповідачем в рахунок сплати зазначеного боргу 10 грудня 2019 року було повернуто позивачу лише 200 доларів США, належним чином зобов`язання не виконано, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.
При цьому суд також враховує правову позицію, викладену у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18), відповідно до якої у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
За наведених обставин позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, щ обув сплачений позивачем при поданні позову до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 625, 629, 631, 634, 638, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 10 - 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 2100 (дві тисячі сто) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про сторони:
Позивач ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_3 , проживає АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2021 року
Суддя : Снітчук Р.М.