233 № 233/3064/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря

судового засідання Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності, в якому зазначила, що на праві приватної власності їй належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 1992 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за реєстровим № 1-3540. Право власності позивача на вищевказане нерухоме майно зареєстроване у реєстраційний книзі № 75 за реєстровим № 18537 у Костянтинівському міському БТІ. У теперішній час у позивачки виникла необхідність розпорядитися зазначеним нерухомим майном. При зверненні позивачки до Костянтинівської ДНК з пакетом документів з`ясувалося, що відсутній оригінал договору купівлі-продажу квартири, без якого нотаріус не може здійснити нотаріальні дії. Одержати дублікат даного правовстановлюючого документа не виявляється можливим, оскільки всі документи Костянтинівської державної нотаріальної контори за 1944-1995 р.р. були передані для зберігання до Донецького обласного державного нотаріальнеого архіву та залишилися в його архівосховищах в м.Донецьку, доступ до них відсутній. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника, проти задоволення позову не заперечує.

З`ясувавши позицію позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 24 липня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Волобуєвою Т.В. (а.с.9), ОСОБА_1 придбала квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлень КП «Костянтинівське міське БТІ Костянтинівської міської ради» за вих. № 842 від 01 вересня 2016 року (а.с. 7, 22), за вих. № 730 від 15 липня 2021 року (а.с. 39) право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 1992 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№ 1-3540. Інформація про реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно міститься у реєстраційній книзі № 75 за р/№ 18537 , що також підтверджується копією технічної документації на вказаний об`єкт нерухомості (а.с. 23-31) .

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості відсутні (а.с. 45-46).

Відповідно до повідомлення Костянтинівської ДНК за вих. № 1251/01-16 від 15 червня 2021 року на адресу позивача ОСОБА_1 (а.с. 6), видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідчений Костянтинівської ДНК за реєстровим № 1-3540 від 24 липня 1992 року неможливо, оскільки Костянтинівською ДНК на виконання вимог ХV розділу Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5 передано нотаріальні документи з 1944 року по 1995 рік на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву.

За змістом повідомлення Донецького обласного державного нотаріального архіву за вих. № 630/01-12 від 04 листопада 2016 року на ім`я позивача ОСОБА_1 (а.с. 8), видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого 24 липня 1992 року за р/№ 1-3540 Костянтинівською ДНК, не виявляється можливим, оскільки всі документи прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до

набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або

якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.227 ЦК УРСР 1963 р. (чинного на час укладення договору купівлі-продажу від 28.09.1987) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору; договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За загальним правилом, визначеним в ст.128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи викладені законодавчі приписи, зважаючи на наведені докази та встановлені на їх підставі обставини, суд дійшов висновку, що позивач є власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Костянтинівською державною нотаріальною конторою 24 липня 1992 року, р/№ 1-3540, що зареєстровано у Костянтинівському міському БТІ.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Втрата відповідного правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу, посвідченого Костянтинівською державною нотаріальною конторою 24 липня 1992 року, та неможливість отримання його дублікату через відсутність доступу до архівних документів обласного державного нотаріального архіву у Донецькій області у зв`язку з тимчасовою окупацією території Донецької області, до якої відноситься м.Донецьк, позбавляє позивача можливості в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову про визнання права власності на вищезазначену квартиру.

Керуючись статтями 13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Костянтинівської міської ради Донецької області (юридична адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, 260; ) про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09 вересня 2021 року.

Суддя :