Провадження №2/522/8006/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До суду 25.08.2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 01.11.1995 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, про що складено відповідний актовий запис №1738, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент подачі позову спір про проживання дитини відсутній. Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, несумісність характерів негативно впливають на їх взаємовідносини, що призвело до непорозумінь, спроби зберегти родину виявились невдалими, сім`я розпалася остаточно та зберегти її неможливо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо з лютого 2020 року, сумісного господарства не ведуть. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 31.08.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 04.10.2021 року.

До суду 09.09.2021 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідачки.

У судове засідання призначене на 04.10.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, в прохальній частині позову просив справу розглядати за його відсутністю, але за участю його представника.

У судовому засіданні була присутня представник ОСОБА_1 адвокат Кабанова Г.В., яка пояснила, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1995 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З лютого 2020 року сторони разом не проживають, у зв`язку з чим просила суд розірвати шлюб. Також пояснила, що надання строку на примирення не виправить їх сімейні стосунки, а лише погіршить стан їх відносин. Дитина проживає разом з матір`ю, а позивач матеріально допомагає, начебто і після розірвання шлюбу сторони узгодять всі майнові та аліментні відносини. На даний час позивач знаходиться за кордоном, він є ФОП.

У судове засідання з`явилася ОСОБА_2 , яка пояснила, що у шлюбі з позивачем перебуває на протязі 25 років, від шлюбу мають повнолітню доньку 25 років, та неповнолітнього сина 11 років. На теперішній час він знаходиться в ОСОБА_5 , приїжджає на 2 дня, а потім знову від`їжджає. З лютого 2020 року вони з позивачем проживають в різних кімнатах, а влітку 2020 року поїхав до Єгипту. Зазначила, що вона має намір поговорити з позивачем, у зв`язку з чим просила розгляд справи відкласти. Також пояснила, що вони повинні були підписати угоду, яка стосується майна. У грудні позивач збирався приїхати, та їй з ним необхідно вирішити особисті майнові питання, оскільки вона має бути спокійною у майбутньому.

На пояснення відповідачки, представник позивача зазначила, що остання має вирішити майновий спір окремим позовом.

По справі оголошено перерву до 07.12.2021 року.

У судове засідання призначене на 07.12.2021 року ОСОБА_2 не з`явилася, 06.12.2021 року через канцелярію суду надала клопотання, в якому зазначила, що позов не визнає та наполягає на особистій участі позивача у розгляді справи. ОСОБА_1 працює за межами України, у наданий судом термін врегулювання спору був в м.Одесі всього один день, вони бачились мигцем, чоловік завірив, що все буде гаразд, попросив надати йому ще трохи часу все обдумати і знову поїхав працювати. Але їй досі не вдалося поспілкуватися з позивачем, обговорити всі питання подальших відносин. Просила суд відкласти розгляд справи, надавши можливість сторонам самостійно вирішити всі питання, пов`язанні з особистими і майновими відносинами.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в резолютивній частині позову справу просив розглядати за його відсутністю.

Представник позивача адвокат Кабанова Г.В. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що відповідачкою ОСОБА_2 подано клопотання про відкладення розгляду справи, однак з доводами, зазначеними у даному клопотанні не погоджується, оскільки остання посилається на той факт, що у сторін не знайдено компромісу та не врегульоване питання щодо майна подружжя. Зазначила, що дане питання має розглядатися в окремому судовому провадженні, та не повинно впливати на дану справу, що прямо передбачено Сімейним Кодексом України. Також просила справу розглядати за відсутністю сторони позивача.

Враховуючи те, що відповідачка по суті надала свої пояснення, та вирішення питання щодо майнового спору не може пов`язуватись з розглядом справи про розірвання шлюбу, та не бажання позивача на примирення, суд вважає, що клопотання відповідачки про відкладання засідання на початок наступного року не підлягає задоволенню, оскільки це призведе до затягування розгляду справи, тому суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 08.12.2021 року.

Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.11.1995 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, про що складено відповідний актовий запис №1738, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.2-2а).

Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.08.2010 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №770 (а.с.6).

Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин з лютого 2020 року та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві.

Відповідачка з позовом не згодна, оскільки між сторонами не врегульовані питання особистих та майнових відносин.

Проте, на час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Спорів про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами на час розгляду справи не існує.

Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Щодо можливого спору на майно, то сторони мають право вирішувати це питання в окремому позовному провадженні.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню.

Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи, враховуючи доводи позову, пояснення представника позивача щодо неможливості збереження шлюбу, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.1-12, 13, 76-80, 81, 89, 210, ст.223, 247, 258, 263-265, 268, 273, 275, 354, ЦПК України; ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01.11.1995 року у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №1738, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати.

Відповідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 08.12.2021 року.

Суддя: Домусчі Л.В.