Ухвала

13 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 199/3728/19

провадження № 61-14100 ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2019 року тапостанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання незаконним рішення та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

До Верховного Суду20 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо форми і змісту касаційної скарги

На виконання вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі зазначається прізвище, ім`я та по батькові особи, яка подає касаційну скаргу, її місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

У порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі заявником не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно виконати вимоги пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України.

Щодо підстав касаційного оскарження

Відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд констатує, що касаційна скарга не містить належних підстав подачі касаційної скарги, з огляду на таке.

Так, в касаційній скарзі заявник підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо питання самостійного на свій власний розсуд і за власної ініціативи витребування судом доказів у будь-яких осіб з огляду на принципи змагальності сторін і незалежності та безсторонності суду.

Однак, посилаючись на цю підставу касаційного оскарження заявник не деталізує щодо якої саме конкретної норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.Враховуючи призначення Верховного Суду, який є судом права, та з огляду на зміст пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, метою відкриття касаційного провадження на підставі наведеної процесуальної норми є формування судової практики щодо застосування норм права, а не надання оцінки правильності застосування норм права у спірних правовідносинах, коли мотивом заявника є - домогтися повторної оцінки касаційним судом обставин справи.

Пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Так, заявник посилаючись на порушення судами норм процесуального права, оскаржує судові рішення з підстав, визначених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Проте, посилання заявника на те, що суд не дослідив зібрані у справі докази, за відсутності висновку про обгрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, не дозволяють суду вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для касаційного оскарження в цій частині. При цьому, заявником не конкретизовано пункт (пункти) частини третьої статті 411 ЦПК України, що є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» посилаючись на те, що його позов пов`язаний з завданням йому моральної шкоди відповідачем внаслідок прийняття його службовими особами неправомірних рішень та вчинення ними неправомірної бездіяльності.

Разом з тим, предметом спору у цій справі є вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову йому у видачі свідоцтва про право на спадщину та відшкодування моральної шкоди, заподіяну неправомірними діями та бездіяльністю державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори за рахунок Державного бюджету України.

Результат аналізу предмету та підстав позовних вимог у цій справі свідчить про помилкове посилання позивача на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», як підставу для звільнення його від сплати судового збору.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (тут і надалі у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Враховуючи, що позов об`єднує вимоги майнового і немайнового характеру, позивачем ціна позову не визначена, суд вважає, що за подання касаційної скарги заявник має сплатити мінімальний розмір судового збору, який становить 3 073,60 грн (768,40 грн * 200%) + (768,40 грн * 200% ).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2019 року тапостанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 11 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь