Справа № 428/1801/21
Провадження №2/428/790/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., мотивуючи вимоги тим, що 07.06.2018р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 5331 за кредитним договором №6346118 від 08.05.2008р., укладеного між позивачем та відповідачем про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 424795,65грн. Про вказаний виконавчий напис ОСОБА_1 дізналася 24.02.2021р. тільки після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження її представником. Позивач ОСОБА_1 вважає, що здійснений виконавчий напис від 07.06.2018р. є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Тому, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. за реєстровим номером 5331 від 07.06.2018р., таким, що не підлягає виконанню та скасувати його.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ Посметна М.М. в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала, оскільки наявність заборгованності є безспірною, а тому виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог законодавства. 09.07.2021р. Посметна М.М. надала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 застосувавши позицію Великої Палати викладену у п.40 Постанови від 15.01.2020р. у справі №305/2082/14-ц.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

08.09.2021р. від представника відповідача адвоката Посметної М.М. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, а у разі неможливості відкладення розгляду на іншу дату проводити судове засідання за відсутністю представника відповідача.

Виходячи з положень ч.2 ст.223 ЦПК України відкладення судового засідання відбувається в межах строку розгляду справи. Представником відповідача документів, що підтверджують поважність неявки суду не надано, в провадженні безпосередньо цього головуючого справа перебуває з 04.03.2021р., стороною відповідача подано відзив на позов, в матеріалах справи наявні заяви представника відповідача про розгляд справи за її відсутності, а тому суд вважає, що відсутні підстави, визначені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи.

Суд вважає що у сторін було достатньо часу для збору доказів та висловлення своєї правової позиції в повному обсязі, а тому вбачає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що 07.06.2018р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №5331 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ заборгованості за кредитним договором №6346118 від 08.05.2008р. у розмірі 424795,65грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.04.2017р. по 27.04.2018р.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат»), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Разом з цим, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховного Суду України №6-887цс17 від 05.07.2017р.

При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Разом з цим, в обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 , крім іншого, посилається також на те, що вимоги Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ щодо вчинення виконавчого напису, неправомірні. Зокрема, сторона позивача не погоджується з безспірністю пред`явленої до стягнення заборгованістю.

Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період.

Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідачем не було надано доказів того, що ним до нотаріуса було надано виписку з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі.

Суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Виконавчий напис видано без з`ясування дійсної дати виникнення заборгованості, хоча з`ясування дати виникнення заборгованості має вкрай важливе значення з метою виконання нотаріусом вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» в аспекті додержання трирічного строку, встановленого цієї статтею.

Крім того, у виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 27.04.2017р. по 27.04.2018р. Разом з тим, до суду не було надано доказів того, що весь розмір заборгованості виник за вказаний період.

Оцінюючи зібрані докази по суті, суд вважає, що доводи позивача є важливими і такими, що можуть прямо вплинути на результат розгляду справи.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною.

Доказів на підтвердження безспірності заборгованості відповідачем суду не надано.

Посилання на висновок Великої Палати Верховного суду від 15.01.2020р. по справі №305/2082/14-ц, суд відхиляє, так як обставини в даній справі відрізняються від обставин, що досліджувались Верховним Судом у вищевказаній постанові.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обставини викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1, 3 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 908грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 81, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ (, місцезнаходження: 04070, Україна, м. Київ, вул. Андріївська, б.4) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис за реєстровим номером 5331 від 07.06.2018р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ заборгованості за кредитним договором №6346118 від 08.05.2008р. у розмірі 424795,65грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» м.Київ на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович