Провадження № 2-к/522/2/21
УХВАЛА

08 вересня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 (заінтересована особа - Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції у місті Одесі), про визнання та виконання на території України рішення іноземного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 (заінтересована особа - Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції у місті Одесі), про визнання та виконання на території України рішення іноземного суду.

Під час вивчення матеріалів указаної заяви судом встановлено її невідповідність вимогам цивільного процесуального законодавства.

Згідно зі ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови Пленуму від 24.12.1999 № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, шо мають юридичне значення: усиновлення: визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначних цією главою.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Статтею 466 ЦПК України визначено вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Так, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Однак, у порушення указаних приписів, ОСОБА_1 у заяві про визнання та виконання на території України рішення іноземного суду не вказано ім`я відповідача, не зазначено його місце проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні.

Крім того, до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Однак, у рішенні Суду з сімейних справ Тель-Авівського округу від 09.06.2013 не зазначено про набрання ним законної сили, а заявником не надано офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, а також не надано документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, адже зі змісту рішення іноземного суду слідує, що воно постановлено за відсутності сторін.

Окрім того, звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 посилається також на ч. 4 ст. 315 ЦПК України та указує на можливість звернення нею до суду про встановлення факту розірвання шлюбу.

Щодо таких доводів заявника, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема розірвання шлюбу (п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 4 ст. 315 ЦПК України).

Отже, розгляд справ у порядку окремого провадження врегульовано розділом ІV ЦПК України.

Разом з тим, визнання та виконання рішень іноземних судів урегульовано роздялом IХ ЦПК України.

У даному випадку одночасне посилання заявника у заяві на положення п. 4 ст. 315 ЦПК України та ст. ст. 462-466, 471-473 ЦПК України чинним законодавством не передбачено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява є такою, що подана без додержання вимог, встановлених статтею 466 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Отже, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду та повернути заявнику разом з документами, що додані до неї.

Керуючись ст. 260, 464-466, 472 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа - Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції у місті Одесі), про визнання та виконання на території України рішення іноземного суду - залишити без розгляду та повернути разом з документами, що додані до неї заявнику.

Роз`яснити заявнику, що залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню після усунення обставин, що слугували підставою для прийняття такого рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена