Справа № 683/1788/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Старокостянтинові цивільну справу № 683/1788/21, провадження 2/683/922/2021 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, правонаступника іпотекодержателя Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Національного банку України про скасування обтяження об`єкту нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

У червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Старокостянтинівського відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, правонаступника іпотекодержателя Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Національного банку України і просить скасувати обтяження об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло (квартиру АДРЕСА_1 ) від 01.08.1994 року відбулась приватизація даного об`єкту нерухомого майна і його власниками у рівних частках є позивач, її донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 . Іншого житла позивачка не має та постійно проживає у зазначеній вище квартирі.

23 травня 2006 року співвласники даної квартири АДРЕСА_2 уклали іпотечний договір з Акціонерним комерційним банком «Форум» на забезпечення виконання ОСОБА_4 його зобов`язань перед банком «Форум» за кредитним договором № 0019/06/16-2 від 18.05.2006 року, згідно якого він є позичальником 70 000 грн. з строком повернення до 17.05.2011 року до банку «Форум».

Позичальник на час укладення договору іпотеки був зятем позивача та разом з співвласницею квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 виконували положення даного кредитного договору. Шлюб даних осіб тепер є розірваний, але за твердженнями ОСОБА_2 даний кредитний договір завершився його виконанням з боку позичальника та на підтвердження такого надала для позивача квитанції, згідно яких станом на 22.01.2010 року ОСОБА_4 повернув банку позику у розмірі 58 688,98 грн. Про решту з 70 000 грн. кредитного боргу позивачу на момент завершення його виконання 17.05.2011 року нічого невідомо.

Згодом, позивач на початку 2021 року мала до себе зареєструвати постійне місце проживання свого сина і співвласника квартири ОСОБА_3 та у відділі реєстрації вони отримали відмову у цьому і повідомлення, що на їхню квартиру АДРЕСА_2 накладено арешт.

Також зазначила, що оскільки банк АКБ «Форум» (іпотекодержатель) на даний час є ліквідований разом з його Хмельницькою філією, позивач (іпотекодавець) звернулася до Національного банку України за інформацією щодо стану і завершення виконання ОСОБА_4 кредитного договору № 0019/06/16-2 від 18.05.2006 року і через умови дотримання «банківської таємниці» жодної інформації не отримала. Було встановлено, що підставою обтяження квартири є постанова на арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.05.2008 року, що дійсно була винесена держвиконавцем ОСОБА_5 . Даний виконавець тепер у відповідача не працює, в архіві відділу ДВС виконавчого провадження щодо квартири АДРЕСА_2 немає і в комп`ютерних мережах відповідача (відділу ДВС), окрім зазначеної постанови про арешт квартири АДРЕСА_2 нічого немає. Жодних виконавчих дій щодо квартири АДРЕСА_2 не здійснюється на протязі 2008-2021 років. Позивача з цього приводу жодного разу до відділу ДВС не запрошували та питання звернення стягнення на її частку квартири АДРЕСА_2 по іпотечному договору Хмельницькою філією та центральним органом банку «Форум» у жодний спосіб не заявлялося.

За таких обставин керівник відділу ДВС без рішення суду зняти арешт та оголошення про заборону на відчуження по квартирі АДРЕСА_2 не може. Оскільки на переконання позивача арешт накладений відповідачем на квартиру АДРЕСА_2 не може бути накладеним довічно та такий арешт на даний час реально порушує її законні інтереси, порушує її право розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності на квартиру, а тому просить скасувати обтяження об`єкту нерухомого майна.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30.06.2021 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач - Національний банк України протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали надав відзив на позов, в якому заперечив щодо задоволення вимог позивачки. Представник зазначив, що Національний банк не відповідає за зобов`язаннями фінансових установ, а фінансові установи не відповідають за зобов`язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов`язання. А тому до суду не було надано належних та допустимих доказів, про те, що Національний банк України здійснюючи безпосередньо свої функції в межах закону не визнає та/або оспорює права та обов`язки позивача.

Крім того, представник Національного банку України зазначив, що будь якого відношення до вказаних арештів на нерухоме майно вони не мають та позивачем не аргументовано належність його, як відповідача по справі. Щодо іпотечного договору відповідач посилається на позицію Верховного Суду, зокрема, висловлену в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі № 910/23087/16 та від 13.03.2018 року у справі № 910/8698/17, суд зазначив, що факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору. А тому позивачем не було надано жодного доказу, який би підвереджував інформацію, що кредитні правовідносини між ОСОБА_4 перед АТК «Форум» припинилися.

Відповідач - Старокостянтинівський відділ Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.08.1994 року, квартира АДРЕСА_1 , її власниками у рівних частках є позивачка ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_3

23 травня 2006 року співвласники квартири АДРЕСА_1 уклали іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавутою Т.О. в реєстрі за № 1434, з Акціонерним комерційним банком «Форум» на забезпечення виконання ОСОБА_4 його зобов`язань перед банком «Форум» за кредитним договором № 0019/06/16-2 від 18.05.2006 року, згідно якого ОСОБА_4 є позичальником 70 000 грн. з строком повернення до 17.05.2011 року до банку «Форум» .

Окрім того, суд не вбачає наявність належних та допустимих доказів виконання іпотечного договору ОСОБА_4 , оскільки позивачкою не підтверджений належним чином зареєстрований шлюб та його розірвання між ОСОБА_4 та її донькою ОСОБА_2 . Та її твердження ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_2 та квитанціях, а саме: за № 18102 від 22.01.2010 року про сплату платником ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ФАКБ «Форум» м. Хмельницький на суму 54 грн.; за № 18091 від 22.01.2010 року про сплату платником ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ФАКБ «Форум» м. Хмельницький на суму 18 129,24 грн.; за № 29492 від 28.12.2009 року про сплату платником ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ФАКБ «Форум» м. Хмельницький на суму 20 000 грн; за № 18094 від 22.01.2010 року про сплату платником ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ФАКБ «Форум» м. Хмельницький на суму 485,74 грн; за № 16424 від 19.11.2009 року про сплату платником ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ФАКБ «Форум» м. Хмельницький на суму 14 370,71 грн; за № 16402 від 19.11.2009 року про сплату платником ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ФАКБ «Форум» м. Хмельницький на суму 1 140 грн; за № 16386 від 19.11.2009 року про сплату платником ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ФАКБ «Форум» м. Хмельницький на суму 1 337,34 грн; за № 16389 від 19.11.2009 року про сплату платником ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ФАКБ «Форум» м. Хмельницький на суму 3 151,95 грн. Згідно яких станом на 22.01.2010 року ОСОБА_4 здійснив платежі в погашення заборгованості за кредитним договором № 0019/06/16-2 від 18.05.2006 року у розмірі 58 688,98 грн.

Судом також встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерний комерційний банк «Форум» 04.07.2019 року припинив свою діяльність.

Однак, факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору. А тому позивачкою не було надано жодного доказу, який би підвереджував інформацію, що кредитні правовідносини між ОСОБА_4 перед АТК «Форум» припинилися.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 , накладено арешт на підставі постанови АМ № 374481 від 08.05.2007 року Державною виконавчою службою у Старокостянтинівському районі Хмельницької області. А тому судом не встановлено належне закриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому доводи позивачки про те, що відомостей про виконавче провадження по вказаному іпотечному договору відсутні та її жодного разу до відділу ДВС не запрошували та окрім того строки виконавчого провадження 19.05.2008 року вже минули, спростовуються матеріалами справи, зокрема іпотечним договором та інформаціє з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У зв`язку із цим в задоволенні позову ОСОБА_1 до Старокостянтинівського відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування обтяження об`єкту нерухомого майна відмовити в повному обсязі.

Крім того, позивачем не подано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач Національний банк України є правонаступником іпотекодержателя Акціонерного комерційного банку «Форум».

Суду об`єктивно досліджує наявні у справі докази, встановити всі обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору, встановити коло осіб, які повинні нести відповідальність щодо порушених майнових прав позивача.

Відповідно до положень ч. 2, ч. 4 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Про заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Разом з тим, суд не може примушувати сторін до вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача суд відмовляє у задоволенні позову.

Суд, в силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, проте, встановивши, що у справі не залучено суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові з цих підстав.

Також, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди повинні враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

З огляду на зазначене, вирішення питання заміни неналежного відповідача має здійснюватись судом першої інстанції за клопотанням позивача, а не з власної ініціативи. В силу покладених процесуальним законом повноважень суд роз`яснює позивачеві його процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення таких дій, а встановивши, що у справі не залучено суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, відмовляє у позові з цих підстав.

Оскільки судом встановлено, що відповідач Національний банк України не є правонаступником іпотекодержателя Акціонерного комерційного банку «Форум», а сторона позивача в порядку ст.51 ЦПК України не зверталась до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача, тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного банку України про скасування обтяження об`єкту нерухомого майна відмовити в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, належність, допустимість і достовірність доказів, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 15, 16, 51, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Старокостянтинівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, правонаступника іпотекодержателя Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Національного банку України про скасування обтяження об`єкту нерухомого майна відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: Старокостянтинівський районний відділ Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місце знаходження: пров. Подільський, 1 м. Старокостянтинів Хмельницька область, .

Національний банк України, місце знаходження: вул. Інститутська, 9 м. Київ, .

Суддя