Справа № 128/2440/21
УХВАЛА

10 вересня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., оглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення сином повноліття; стягнути з боржника на свою користь судові витрати.

Згідно ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтю 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України передбачено перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, зокрема, відповідно до п.4, п.5 ч.1 вказаної статті, судовий наказ може бути видано: якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей -половини заробітку(доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога непов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства(материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, вимоги про стягнення аліментів входять до переліку тих, за якими може бути видано судовий наказ, натомість у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, на підтвердження понесених заявником витрат на правову допомогу остання додала до матеріалів заяви: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 27.08.2021 року адвокатом Гринчук І.В., договір про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 27.08.2021 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №000103, розрахунок (акт) суми (розміру) гонорару за надану професійну правничу допомогу адвокатом Гринчук І.В. заявнику на суму 7137 грн. 00 коп., квитанцію до прибуткового касового ордеру №29 від 30.08.2021 року про сплату адвокатові Гринчук І.В. 7137 грн. 00 коп.

З системного аналізу положень ст. ст. 137, 141 ЦПК України вбачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі і має бути підтвердженим належними та допустимими доказами, при цьому законодавець надає іншій стороні право надавати пояснення, заперечення, докази щодо обґрунтованості заявлених до стягнення судових витрат, натомість у рамках наказного провадження боржник позбавлений такої можливості.

З урахуванням того, що ст. 161 ЦК України не передбачено видачу судового наказу про стягнення витрат на правову допомогу та такі витрати не вважаються безспірними, вони не можуть бути стягнуті з боржника при видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» зазначив, що рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента..

Таким чином, розмір витрат на правову допомогу та їх обґрунтованість має бути встановлена на засадах рівності та змагальності сторін, а тому заявлені ОСОБА_1 вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не можуть бути вирішені у наказному провадженні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповіднодоч.3 ст.165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи, що вимоги заявника про стягнення аліментів на дитину та вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних із складанням даної заяви, є взаємопов`язаними і окремий їх розгляд неможливий, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу та роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 165 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу по її заяві з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися з тими самим вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Бондаренко