Справа №489/3554/21
Провадження №2/489/1931/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 04 липня 2019 року і до повноліття дітей. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відносини між нею та відповідачем фактично розірвано 16 червня 2017 року. З того часу вона разом з дітьми проживає окремо. Шлюб між нею та відповідачем розірвано 04 липня 2019 року на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач є працездатний, працює на посаді заступника чергового помічника начальника Миколаївського слідчого ізолятора та має постійний дохід у розмірі 18000,00 грн. щомісячно. Крім того, відповідач має приватизовану частку нерухомого майна та керує транспортним засобом Форд Сієрра, 1988 року випуску на підставі довіреності.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого частково визнає позовні вимоги. Зазначає, що він перебував з позивачкою в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 по 04.07.2019. Після розірвання шлюбу, позивачка виїхала разом з дітьми у невідомому напрямку, не повідомивши його про місто де вона буде мешкати, ні нові номери мобільних телефонів дітей, які вона відразу змінила. Останній раз він зустрічався з дітьми в грудні 2017 року. До цього часу він постійно займався вихованням та піклуванням дітей, утримував їх. Крім того, він пропонував позивачці укласти договір про сплату аліментів, але отримав від позивачки відмову. Позивачка не надала жодного доказу про вжиття заходів щодо сплати ним аліментів та він не ухилявся від їх сплати. Жодних банківських реквізитів для зарахування коштів по сплаті аліментів позивачка за 4 роки не надала. Адресу, на яку він мав би надсилати аліменти Укрпоштою він не знав. Окрім цього, позивачка не надала суду належних доказів про те, що діти навчаються за місцем її проживання та відповідно наразі, мешкають з нею. З позовом позивачка звернулася до суду 02.06.2021, а тому саме з даного періоду слід стягувати аліменти на утримання дітей.

Ухвалою суду від 11.06.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.07.2019.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

З свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , вбачається, що ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Позивач зазначає, що відповідач є працездатний, працює на посаді заступника чергового помічника начальника Миколаївського слідчого ізолятора та має постійний дохід у розмірі 18000,00 грн. щомісячно. Крім того, відповідач має приватизовану частку нерухомого майна та керує транспортним засобом Форд Сієрра, 1988 року випуску на підставі довіреності.

Згідно довіреності від 18.02.2013, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Назаровою М.А., зареєстрованої в реєстрі за № 507, ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_8 розпоряджатися (продати, обміняти, передати в оренду) транспортний засіб Форд Сиера, 1988 року випуску.

Доказів працевлаштування відповідача та розмір його заробітної плати, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів з відповідача аліменти на утримання дітей, починаючи з 04 липня 2019 року, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз зазначеної статті дає підстави вважати, що аліменти за минулий час можуть бути стягненні у випадку надання позивачем доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від надання утримання.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що позивач з 04 липня 2019 року вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але останній ухилявся від їх сплати.

ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що нею виконані вимоги ч.2 ст.191 СК України, на підтвердження своїх звернень до відповідача з питання сплати аліментів на дітей, суду не надано, що в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити питання про стягнення аліментів за минулий період.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом лише 07.06.2021 року, тому стягнення аліментів необхідно проводити починаючи з 07 червня 2021 року, тобто від дня подання позову про сплату аліментів.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 07 червня 2021 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «10» вересня 2021 року.