Ухвала

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 161/3344/21

провадження № 61-13852ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 13 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суд з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України: 1) 24 247, 72 грн - інфляційних втрат за період з 12 травня 2020 року по 22 лютого 2021 року згідно статті 625 ЦК України;

2) 12 127, 40 грн - три проценти річних за період з 12 травня 2020 року по 22 лютого 2021 року згідно статті 625 ЦК України; 3) 8 226, 28 грн - три відсотки річних за період з 12 серпня 2020 року по 22 лютого 2020 року згідно статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за період з 13 вересня 2020 року по

22 лютого 2021 року в розмірі 6 899, 02 грн, як компенсацію згідно статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 13 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Державної Казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за період з 13 вересня 2020 року по 22 лютого 2021 року в розмірі 6 899, 02 грн, як компенсацію згідно статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено

у задоволені позову та компенсації судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 13 липня 2021 року. Посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник просить оскаржені судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить

2 270 грн.

У цій справі ціна позову становить 44 601, 32 грн яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн ?

? 100 = 227 000 грн), а тому справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 13 липня

2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов