П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/10755/17

Номер провадження 22-ц/824/16472/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Соколової В. В., Андрієнко А. М.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П. Ю.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кириленко Т. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , з урахуванням подальших уточнень, про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 13 вересня 1997 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року шлюб між сторонами, розірвано.

Під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль Chevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується відповідач, який добровільно вирішити питання про його поділ не бажає.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із зустрічним позовом про визнання майна особистою власністю.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що хоча шлюб між сторонами було офіційно розірвано 31 жовтня 2014року, проте вони не проживали однією сім`єю з 2007 року та не вели спільного господарства, про що свідчить, зокрема, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 сина від іншої жінки, з якою відповідач фактично тоді створив сім`ю. Тому автомобіль відповідач придбав за особисті кошти і після припинення спільного проживання з позивачкою. Крім того, автомобіль був придбаний у кредит, а тому до 2015 року він був власністю банку.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року (т. ІІ а.с. 96-100) основний та зустрічний позов, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 36 948 грн. 15 коп., залишивши транспортний засіб марки Chevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 у власності ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його зустрічні позовні вимоги, задовольнити; судові витрати стягнути з позивача за первісним позовом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 13 вересня 1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року, розірвано.

Скаржник зазначає, що 13 вересня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу ним особисто було придбано автомобіль Chevrolet Epika LF69K, вартістю 108 700 грн. На виконання вимог вказаного договору, скаржником було сплачено кошти у сумі 21 740 грн., які йому надала його мама, а на залишок суми скаржником було укладено кредитний договір, платежі за яким останнім сумлінно сплачувались протягом усього періоду його дії, а саме до грудня 2015 року. Крім того, скаржник особисто сплачував вартість страхування та вартість полісів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також вартість технічного огляду , обслуговування та ремонту автомобіля.

Скаржник зазначає, що хоча шлюб між ним та позивачем за первісним позовом було офіційно розірвано 31 жовтня 2014 року, проте з 2007 року сторони не проживали однією сім`єю та не вели спільне господарство, що було встановлено рішенням Оболонського районного суду міста Києва про розірвання шлюбу. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 у скаржника народився син, а ІНФОРМАЦІЯ_2 донька від теперішнього шлюбу, а вищевказаний автомобіль купувався для потреб теперішньої сім`ї скаржника.

Скаржник зазначає, що договору поруки, на який посилається позивач за первісним позовом, не існує, а наданий нею кредитний договір, не являється автентичним кредитному договору, наданому банком.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні скаржник підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Позивач за первісним позовом до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останньої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи скаржника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи первісні та зустрічні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з ненадання позивачем за зустрічним позовом доказів на підтвердження того, що автомобіль придбаний за його особисті кошти.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13 вересня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб (т. І а.с. 08).

13 вересня 2008 року між ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу з використанням банківського кредиту , предметом якого є автомобіль CHEVROLET EPICA LF 69 K, 2008 року випуску. Ціна автомобіля - 108 700 грн. (т. І. а.с. 26-27).

15 вересня 2008 року ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на автомобіль CHEVROLET EPICA LF 69 K, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1996 куб см, номерні знаки НОМЕР_1 (т. І а.с. 10).

17 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ПростоФінанс» укладено кредитний договір № 6 на суму 86960 грн. з терміном погашення до 10 вересня 2015 року (т. І а.с. 72-77).

17 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ПростоФінанс» укладено договір застави транспортного засобу № 6, за умовами якого, товариству передано в заставу автомобіль CHEVROLET EPICA LF 69 K, 2008 року випуску (т. І. а.с. 78-82).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано (а.с. 09).

Згідно довідки № 106373 від 18 грудня 2015 року, ОСОБА_1 , заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 6 від 17 вересня 2008 року по автомобілю CHEVROLET EPICA LF 69 K, 2008 року випуску, не має (т. І а.с. 36).

Згідно графіку платежів (додаток № 1 до Кредитного договору від 17 вересня 2008 року) за період грудень 2014 року - вересень 2015 року ОСОБА_1 здійснено платежі за кредитом отриманим на придбання автомобіля, у загальній сумі 18 030 грн. 70 коп. (т. ІІ а.с. 32-34).

Відповідно до висновку експерта № 19/13/1-80/СЕ/19 від 02 березня 2020 року, ринкова вартість автомобіля Chevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на момент проведення експертизи складає 91 926 грн. 99 коп. (т. І а.с. 212-221).

Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що уразі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

З вказаного вбачається, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 вересня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб.

13 вересня 2008 року між ТОВ «УкрАвтоЗАЗ-сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу з використанням банківського кредиту , предметом якого є автомобіль CHEVROLET EPICA LF 69 K, 2008 року випуску.

З метою оплати вищевказаного транспортного засобу, 17 вересня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір, зі змісту якого вбачається, що його укладено за згодою ОСОБА_2 в інтересах їх сім`ї, а все одержане за цим договором буде використано на її потреби.

За час перебування сторін у шлюбі, на погашення вищевказаного кредиту були внесені кошти у сумі 68 929 грн. 30 коп.

З вказаного вбачається, що автомобіль CHEVROLET EPICA LF 69 K, 2008 року випуску було придбано ОСОБА_1 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , в інтересах сім`ї. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що зазначений автомобіль було придбано за особисті кошти ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, а відтак, він являється спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу між ними у рівних частинах.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Наведеною постановою Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, після набрання рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами законної сили, ОСОБА_1 було здійснено в рахунок погашення кредиту отриманого на придбання спірного автомобіля платежі за період з грудня 2014 року по вересень 2015 року в загальній сумі 18 030 грн. 70 коп.

Згідно висновку експерта від 02 березня 2020 року, ринкова вартість автомобіля Chevrolet Epika LF69K, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 91 926 грн. 99 коп.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації вартості Ѕ частини вищевказаного автомобіля, за винятком коштів, сплачених відповідачем після набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили, у розмірі 18 030грн. 70 коп.

Посилання скаржника на те, що кошти у сумі 21 740 грн. на придбання автомобіля він отримав від своєї матері, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання скаржника на те, що кошти у сумі 86 960 грн. були взяті ним на придбання автомобіля у кредит, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки як вбачається зі змісту кредитного договору, його було укладено за час перебування скаржника у шлюбі із ОСОБА_2 , за згодою останньої та в інтересах сім`ї. Крім того, при визначенні компенсації вартості майна судом враховано, що кошти у сумі 18 030 грн. 70 коп. були сплачені скаржником після набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили.

Посилання скаржника на те, що він особисто сплачував вартість страхування та вартість полісів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також вартість технічного огляду, обслуговування та ремонту автомобіля, не є підставою для визнання автомобіля його особистою приватною власністю в розумінні ст. 57 СК України.

Посилання скаржника на те, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва про розірвання шлюбу встановлено, що сторони не проживали однією сім`єю та не вели спільне господарство з 2007 року, є помилковим, оскільки у вказаному рішенні не зазначено, що спільне господарство сторони не ведуть саме з 2007 року.

Посилання скаржника на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у скаржника народився син, а ІНФОРМАЦІЯ_2 донька від теперішнього шлюбу, не є підтвердженням припинення між сторонами шлюбних відносин у 2007 році.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Соколова

А. М. Андрієнко