Провадження №: 6/755/1213/21
У Х В А Л А

"10" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за поданням головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із поданням, в якому просить суд: задовольнити подання про примусове проникнення до житла та винести ухвалу про примусове проникнення до АДРЕСА_1 , що належить на праві особистої приватної власності боржнику - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Із подання убачається, що його метою є проведення огляду об`єкту нерухомого майна та встановлення наявності нерухомого майна, яке належить боржнику. В обґрунтування подання заявник зазначає, що у Відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № за АСВП 59626549 з примусового виконання дублікату виконавчого листа, виданого 12.06.2018 Дніпровським районним судом м. Києва по справі № 2-1967/1/2008, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 118 283,84 грн суми заборгованості за кредитом та пені, 1 182 грн судового збору та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Ухвалою суду по справі № 755/1638/14 замінено сторону виконавчого провадження з ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ТОВ «АНСУ». За даним виконавчим провадженням боржником є ОСОБА_1 , адресою якої у виконавчому документі зазначена наступна: АДРЕСА_1 . Боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином. У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем з`ясовано, що боржник не має транспортних засобів, у трудових правовідносинах не значиться, пенсії та іншого доходу не отримує, відкритих рахунків не має. Боржнику достеменно відомо про існування виконавчого провадження, оскільки останньою отримувались всі документи виконавчого провадження, однак остання свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, зокрема, не надає державному виконавцю доступ до квартири, про що складено відповідні акти. Заявник зазначає, що державний виконавець вжив всіх можливих та необхідних заходів для примусового виконання рішення, без проникнення до житла та опису майна боржника виконання рішення не є можливим, що є підставою для звернення державного виконавця до суду з цим поданням про надання дозволу на примусове проникнення до квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.

Суд, вивчивши подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, доходить наступного висновку.

З матеріалів подання убачається, що 12.06.2018 Дніпровським районним судом м. Києва був виданий дублікат виконавчого листа по справі №2-1967/1/2008 за позовом ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитом та пені.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2014 було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні у справі №2-1967/1/2008 за позовом ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ».

У провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №59626549, відкрите постановою державного виконавця Христюк І.В. від 23.07.2019 з примусового виконання виконавчого листа №2-1967/1/2008 виданого 12.06.2018 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» 118 283,84 грн боргу, судового збору у розмірі 1 182,46 грн, витрат на ІТЗ у розмірі 30,00 грн.

Боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

У дублікаті виконавчого листа по справі № 2-1967/1/2008, виданому 12.06.2018 Дніпровським районним судом м. Києва, зазначена наступна адреса боржника: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.11.2019 № 062/14-14743 (И-2019) згідно з даними реєстрових книг Підприємства Ѕ частина кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 та ще двома фізособами на підставі договору дарування, посвідченого 24.10.1996 (долі не вказано).

Відповідно до акту державного виконавця від 17.03.2021, 10.08.2021 виходом за адресою житла боржника встановлено, що двері ніхто не відчинив, здійснити опис та арешт квартири не виявилось можливим.

Державним виконавцем виносились вимоги від 30.07.2021, 20.08.2021 про надання ОСОБА_1 доступу до квартири кв. АДРЕСА_1 з метою опису та арешту майна для подальшої реалізації з метою погашення боргу на користь стягувача, виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженню.

Відповідно до вимоги від 20.08.2021 датою, коли боржник має надати державному виконавцю доступ до квартири, є 10.09.2021.

Рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна.

Однак, інших даних щодо дій проведених державним виконавцем у виконавчому провадженні матеріали подання не містять, зокрема суду не надано відомостей щодо наявності у боржника нерухомого майна, земельних ділянок, коштів та цінності, на які можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За приписами ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як убачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, виходячи з обсягу долучених до подання доказів, суд не дійшов висновку про неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на доходи або кошти боржника та інше його майно.

Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа державний виконавець зобов`язаний дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце в даному випадку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, оскільки державним виконавцями не вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористанні всі права надані державним виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 354, 438 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_1 , стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: