Справа № 524/5827/21
Провадження № 6/524/337/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Погрібняк О. М., секретар судового засідання Марійчук Т.А., за участю боржника ОСОБА_1 , представника боржника адвоката Беженар К.В., представника стягувача адвоката Кононенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу у справі № 524/5827/21 від 21.07.2021 таким, що не підлягає виконанню,

вставновив:

16.11.2021 до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу у справі № 524/5827/21 від 21.07.2021 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, таким, що не підлягає виконанню. Крім того, заявник просив у разі, якщо стягнення за виконавчим документом відбудеться до вирішення заяви, стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержане за виконаним документом.

В обґрунтування заяви зазначає, що їх шлюбні відносини зі стягувачем ОСОБА_2 припинені з листопада 2020 року. Проте, незважаючи на це заявник веде спільний побут, виховує дітей, дбає про них, вони знаходяться на його утриманні з часу їх народження по теперішній час, сплачує кошти за заняття дітьми танцями, англійською мовою, вокалом. Заявник дбає про дітей, виховує їх, робить разом з ними уроки, купує дітям одяг, взуття, мобільні телефони, здійснює один у повному об`ємі оплату рахунків за комунальні послуги квартири, в якій вони всі зареєстровані і проживають, повністю забезпечує сім`ю всіма необхідними продуктами, ліками, одягом. Заявником особисто влітку здійснено оплату дитячих путівок до санаторію «Партія» в сумі 1365 грн. 00 коп. На побажання ОСОБА_2 заявник переводив їй на її особисту банківську картку грошові кошти.Діти фактично проживають разом з заявником в одній квартирі і знаходяться на його утриманні, отже за змістом ст. 160 ЦПК України і ст. 181 СК України саме йому належить право вимагати сплати аліментів та відповідно відсутній обов`язок сплачувати аліменти. Крім того, посилався на те, що існування судової справи між батьками щодо місця проживання дітей унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному провадженні, яке відповідно до ст. 19 ЦПК України є безспірним.

Вважає, що при відсутності рішення суду про визначення місця проживання дітей та наявність протиріч між батьками з вказаного питання, свідчить про відсутність у стягувана суб`єктивного права вимоги до заявника про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Заявник ОСОБА_1 та його представник в судовому засідання заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Вказував, що те, що боржник і стягувач проживають за однією адресою не є перешкодою для стягнення аліментів з батька дітей на користь їх матері. Кошти отримані як аліменти витрачаються матір`ю на утримання дітей.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в ній докази, дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Судом установлено, що судовим наказом Автозаводського районного суду м. Кременчука стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 24.06.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Боржник, стягувач та їх діти малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно ч.ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення (матеріально-правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

До матеріально-правових обставин відносяться добровільне виконання боржником чи іншою особою рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо обов`язок боржника щодо сплати заборгованості повністю припинився.

При цьому, насідками визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Як убачається з матеріалів справи, вимога ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тому суд відхиляє доводи заяви про те, що наявність між батьками спору щодо місця проживання дітей виключає можливість стягнення з боржника аліментів на утримання його дітей. Зазначені обставини не спростовують наявність підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, для видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Доводи боржника про фактичне місце проживання дітей з ним, як на час видачі судового наказу, так і на час розгляду його заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки обов`язок боржника сплачувати аліменти існує та не припинений.

ОСОБА_1 не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України, та у справі немає доказів помилковості видачі судового наказу, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов`язку боржника.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №712/4702/19 надання дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 432 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу у справі № 524/5827/21 від 21.07.2021 таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 08 грудня 2021 року.

Головуючий суддя О.М. Погрібняк