КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 752/6353/21 Головуючий у І-й інстанції - Слободянюк А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 рокуКиївський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Рубан С.М., Кулікової С.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Омельченка Євгена Володимировича, діючого в інтересах Акціонерного товариства «Акцент Банк», на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову Товариство зазначало, що між АТ «Акцент-Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір, оформлений Анкетою-заявою № б/н від 05.09. 2019 р. для отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов и Правил надання банківських послуг, Банк надав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява позичальника разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті банку https://a-bank.com.ua/term і Тарифами, складає кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі умови кредитування доведено позичальнику, про що свідчить її підпис у паспорті споживчого кредиту.

Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, відповідачкою своєчасно не погашаються заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 31.01.2021р. виникла заборгованість в сумі 19 747,55 грн., яка складається з: 13 590,36 грн. - заборгованість за кредитом; 6107,19 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 50,00 грн. - штрафу.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 19 747,55 грн., а також судовий збір за подачу позову - 2270,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк»» заборгованість за кредитним договором б/н від 05 вересня 2019 року у розмірі 13 590 грн. 36 коп. та судові витрати у розмірі 1858 гривень 14 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Омельченко Є.В., діючий в інтересах АТ «Акцент Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суд від 05 липня 2021 року дану справу призначено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідачка правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 05.09.2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у формі договору приєднання.

На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6).

Згідно даних долученого до справи розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачка має заборгованість за кредитом в сумі 19 747,55 грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом - 13 590,36 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 6107,19 грн. та 50,00 грн. - заборгованості за штрафами (а.с.5).

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між сторонами договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника процентна ставка не зазначена, паспорт споживчого кредиту та Умови та правила надання банківських послуг не підписані споживачем, в зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що між позивачем були оговорені всі істотні умови договору, зокрема щодо сплати процентів та штрафів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи наступного.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами у розмірі 6107,19 грн., а також штраф у розмірі 50, 00 грн.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», які розміщені на офіційному сайті, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Однак, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а.с. 6 -6 зв.).

Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме - його зазначено особисто відповідачкою в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку вона підписала власноруч.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 81 ЦПК України не врахував те, що сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, тому суду необхідно було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодилась на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості ( правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду №284/157/20 від 02 грудня 2020 р).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог Банку щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами та штрафів підлягає скасуванню з постановленням нового рішення у цій частині про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами у розмірі 6107,19 грн. та штрафу у розмірі 50, 00 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 707,79 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів та штрафу - скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄРДПОУ 14360080, 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11) заборгованість за відсотками за сумі 6107 грн. 19 коп. та штраф в сумі 50 грн. за кредитним договором б/н від 05 вересня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір в сумі 707 грн. 79 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: