Ухвала

14 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 460/4626/16

провадження № 61-14359ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гитченко Сергій Олексійович, на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики у сумі 141 776,42 грн.

Заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2017 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 141 776,42 грн за договором позики від 01 лютого 2015 року, з яких: 3 9976,00 грн - сума основного боргу, 1 978,88 грн - сума інфляційних втрат, 813,00 грн - сума 3 % річних, 99 009,42 грн сума пені, а також стягнути 1 417,76 грн судового збору.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03 січня 2019 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2017 року у справі 460/4626/16-ц залишено без задоволення.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 липня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2017 року змінено.

Зменшено розмір пені, який стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 99 009,42 00 грн до 40 000,00 грн, змінено загальний розмір суми стягнення за договором позики від 01 лютого 2015 року з 141 776,42 грн до 82 767,00 грн.

Вирішено питання щодо судового збору.

У решті рішення залишено без змін.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гитченко С. О., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 липня 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев?ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року - 2 270 грн.

Предметом спору в цій справі є вимога майнового характеру про стягнення боргу за договором позики у сумі 141 776,42 грн, яка є меншою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100=227 000).

Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Касаційна скарга не містить обґрунтування випадків, передбачених підпунктами а) б) в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями ЦПК України могли вимагати касаційного розгляду справи.Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Сама по собі незгода заявника із судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2021 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гитченко Сергій Олексійович, на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 20 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець