Справа № 126/457/15-ц
Провадження № 22-ц/801/1673/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуСправа № 126/457/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №126/457/15-ц за позовом ОСОБА_1 , за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ФУД», відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ФУД» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням,

за апеляційною скаргою представника відповідача ТОВ «ТЕРРА ФУД» - адвоката Удовенка Костянтина Сергійовича на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року повний текст якого складено 08 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Мудрак А. М.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просив суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на його користь 49 490 грн. майнової шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, позивач просив суд стягнути з ТОВ «ТЕРРА ФУД» на його користь 45370 грн майнової шкоди, 20000 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, 510 грн франшизи та 1 830 грн судових витрат.

Свої вимоги мотивував тим, що 17 лютого 2012 року водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21150» номерний знак НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем «Мазда Е2200» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а також було пошкоджено автомобіль. Власником автомобіля являється ОСОБА_2 . Вироком Бершадського районного суду від 20.11.2014 визнано винним ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано позивача, оскільки йому було спричинено як тілесні ушкодження, так і матеріальний збиток у вигляді пошкодження автомобіля. В добровільному порядку, ні страхова компанія ні ТОВ «ТЕРРА ФУД» не повернули йому спричинені як матеріальні так і моральні збитки. А тому, звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути понесені ним витрати.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , за участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ФУД», відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ФУД» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задоволено частково.

Стягнуто з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 5000,00грн.(п`ять тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог до відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» відмовлено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ФУД» на користь ОСОБА_1 45370,00 грн. (сорок п`ять тисяч триста сімдесят гривень) матеріальної шкоди, 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) моральної шкоди, 510,00грн (п`ятсот десять гривень) франшизи, та 1413,30 грн.(одна тисяча чотириста тринадцять гривень 30 коп.) понесених судових витрат.

В решті позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ФУД» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТОВ «Терра Фуд» - адвокат Удовенко Костянтин Сергійович просить скасувати рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 року в частині стягнення з ТОВ «ТЕРРА ФУД» на користь ОСОБА_1 45370,00 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 510,00 грн. франшизи, та 1413,30 грн. понесених судових витрат та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким в задоволені позовних вимог до ТОВ «ТЕРРА ФУД» відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду в цій частині є незаконним і необґрунтованим.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню, оскільки, в момент ДТП ОСОБА_4 не перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «ТЕРРА ФУД».

Також в апеляційній скарзі зазначив, що ТОВ «ТЕРРА ФУД» жодного відношення до автомобіля ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1 не має. Даний автомобіль не використовувався ТОВ «ТЕРРА ФУД», не перебував у господарському / оперативному віданні, на праві оренди тощо, а тому ТОВ «ТЕРРА ФУР» не може бути співвідповідачем.

11 серпня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 в якому зазначено, що суд першої інстанції постановив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити його без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача ТОВ «ТЕРРА ФУД» - адвокат Удавенко К.С. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити послався на мотиви викладені в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи Дідиченко О.І. в судовому засіданні апеляційну скаргу просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.

Рішення суду ТОВ «ТЕРРФ ФУД» оскаржує лише в частині стягнення з ТОВ «ТЕРРА ФУД» на користь ОСОБА_1 45370,00 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 510,00 грн. франшизи, та 1413,30 грн. понесених судових витрат, позивач рішення суду не оскаржив, а тому суд апеляційної скарги переглядає рішення суду лише в оскаржуваній відповідачем частині.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

17 лютого 2012 року біля 09.30 год. на автомобільній дорозі сполученням Бершадь-Гордіївка, біля її перехрестя з автомобільною дорогою, яка йде зі сторони с. Баланівка в сторону с. Кошаринці водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем ВАЗ 21150 номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Бершадь виїхав на зустрічну смугу руху, та вчинив зіткненн з автомобілем «Мазда Е2200» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Вироком Бершадського районного суду від 20 листопада 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5100,00грн. На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від призначеного покарання. Вирок набрав законної сили 23.12.2014(а.с.22,23 том 1).

Згідно з висновком експерта № 24 від 01.07.2015 за результатами проведеної автотоварознавчої експертизи автомобіля Мазда Е2200, ринкова вартість автомобіля становить 36511,00грн. Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Мазда Е2200 становить на момент проведення експертизи 95370,00грн.(а.с.96-117).

Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Мазда Е2200» номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору власником вказаного автомобіля є ОСОБА_2 (а.с.30).

Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21015 номерний знак НОМЕР_1 власником вказаного автомобіля є ОСОБА_3 (а.с.139 том 1).

Відповідно до договору оренди автомобіля від 18.03.2009 автомобіль марки ВАЗ 21150 номерний знак НОМЕР_1 передано власником ОСОБА_3 в оренду ТОВ «Тульчинський маслосирзавод» строком на двадцять п`ять років з 18.03.2009 до 18.03.2034 (а.с.45 том 1).

З тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_3 автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває в тимчасовому користуванні ТОВ «Тульчинський МСЗ» (а.с.1 том 2).

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21150 номерний знак НОМЕР_1 було застраховано у ВАТ НАСК «Оранта» на підставі полісу №АА 0529530 ТОВ «Тульчинський маслосирзавод» (а.с.26 том1). Ліміт відповідальності визначено на рівні 100 тис. грн за шкоду життю і здоров`ю одного потерпілого, 50 тис. грн за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого, передбачено 510 грн - франшизи. Страхувальник - особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за цим полісом є товариство з обмеженою відповідальністю «Тульчинський маслосирзавод». Разом з тим, автомобіль ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1 , не є власністю товариства, а перебував у користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Тульчинський маслосирзавод» на підставі договору оренди від 18 березня 2009 року, укладеного з власником такого автомобіля ОСОБА_3 .

Станом на 17.02.2012 року ОСОБА_4 перебував на посаді менеджера з постачання молочної сировини департаменту заготівлі молока ТОВ «Інтер ФУД», що підтверджується його трудовою книжкою НОМЕР_4 від 17.07.2007 року. (а.с.141, 242, том 1).

З протоколів допиту в якості свідків громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджено факт перебування ОСОБА_4 в трудових відносинах з ТОВ «Інтер ФУД».(а.с.234-237 том 1) Даний факт підтверджується також, копіями виробничої характеристики(а.с.141 том 1) та характеристики з місця проживання ОСОБА_4 (а.с.240 том 1).

Відповідно до листа ТОВ «ТЕРРА ФУД» від 15.10.2015 встановлено, що 11.02.2014 відбулась зміна назви ТОВ «Інтер Фуд» та ТОВ «ТЕРРА ФУД»(а.с.153 том 1).

Позивачем в позовній заяві ставляться вимоги до ВАТ «НАСК «ОРАНТА» та ТОВ «ТЕРРА ФУД».

Вимоги до ВАТ «НАСК «ОРАНТА» позивачем обґрунтовані тим, що на момент скоєння ДТП автомобіль марки ВАЗ 21150 був застрахований, оскільки 31.03.2011 між ТОВ «Тульчинський маслосирзавод» та ВАТ НАСК «ОРАНТА» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників належних транспортних засобів. Даний факт підтверджено в судовому засіданні та не спростовано сторонами.

Після закінчення досудового слідства та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження позивачем ОСОБА_1 29.05.2014 за реєстраційним №14-4 було подано на адресу ВАТ НАСК «ОРАНТА» заяву про страхове відшкодування (а.с.27 том 1).

24.06.2014 за №09-03-09/11575 отримано відповідь НАСК «ОРАНТА», в якій зазначено, що вони не мають правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Мазда Е2200 номерний знак НОМЕР_2 , оскільки потерпілим ОСОБА_1 відповідно до ст.37.1 та 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заяву про страхове відшкодування подано з порушенням встановлених строків (а.с.28 том1).

Так, дійсно дорожньо-транспортна пригода сталась 17.02.2012, а ОСОБА_1 звернувся до ВАТ НАСК «ОРАНТА» 29.05.2014, що також підтверджує сам позивач.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 990 Цивільного кодексу України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 21150 номерний знак НОМЕР_1 є забезпеченим транспортним засобом згідно полісу №АА 0529530 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджує укладення договору страхування між ТОВ «Тульчинський маслосирзавод» та ВАТ НАСК «Оранта» від 30.03.2011 року.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами, що 17.02.2012 за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21150 номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля під керуванням позивача сталась дорожньо-транспортна пригода, що вважається страховим випадком в розумінні ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та утворює обов`язок страховика відшкодувати, в межах страхових сум вказаних у страховому полісі, страхову виплату.

Згідно п. 2 страхового полісу №АА 0529530 страхова виплата за шкоду заподіяну майну складає 50000 грн., за вирахуванням суми франшизи в сумі 510 грн., тобто всього на суму 49490 грн.

Доводи представників відповідача ВАТ НАСК «Оранта» щодо відмови в позові з тих підстав, що позивачем пропущено строк звернення до страхової компанії про виплату страхової суми суд приймає до уваги.

Так, відповідно до п. 1 ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, в тому числі і: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 лютого 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mазда E2200» номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля «ВАЗ 21015» номерний знак НОМЕР_1 .

З листа НАСК «Оранта» від 24.06.2014 року №09-03-09/11575 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, зазначивши, що ДТП сталося 17.02.2012, а з письмовою заявою про страхове відшкодування до НАСК «Оранта» ОСОБА_1 звернувся 29.05.2014, а тому відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Mазда E2200 (а.с.28 том 1).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ НАСК «ОРАНТА» в частині стягнення матеріальних збитків не підлягають до задоволення, оскільки заява про страхове відшкодування подана з порушенням строків. Положеннями пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-IV передбачено, що підставою для відмови у страховій виплаті є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, при цьому цей строк підлягає обчисленню саме з моменту скоєння ДТП (17.02.2012 року), а не з моменту постановлення вироку, яким встановлена вина особи, яка заподіяла шкоду (20.11.2014 року).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На підставі наявних у справі доказів судом вірно встановлено, що відповідно до страхового поліса №АА/0529530, виданого ВАТ НАСК «Оранта», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000 грн. (а.с.26 том 1).

Як встановлено у вироку суду від 20 листопада 2014 року ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с.22-23 том 1).

За таких обставин відповідач ВАТ НАСК «Оранта» повинен відшкодувати позивачу, як потерпілому внаслідок ДТП, за участю застрахованого відповідачем транспортного засобу моральну шкоду у розмірі 5000грн. та позов в цій частині підлягає задоволенню. ).(Рішення суду у цій частині не оскаржується)

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ТЕРРА ФУД» суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Аналогічне положення закріплене в п. 4 Постанови Пленуму ВСС України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У правовій позиції, яка висловлена ВСУ у справі №6-229цс14 від 28.01.2015 року, що згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України, зазначено, що: відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов`язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Відповідачем ТОВ «Інтер ФУД» надано суду документи, з яких вбачається факт наявності між товариством та ОСОБА_4 трудових відносин, а також факт керування останнім в момент ДТП автомобілем ВАЗ 21150, державний номер НОМЕР_1 , під час виконання ним трудових обов`язків (а. с. 237-242, т. 1).

Зазначений факт суд касаційної інстанції в ухвалі від 21 вересня 2016 року у даній справі визнав встановленим та доведеним(т. 2 а.с. 140-143).

Згідно відповіді № 13-10/15 від 13 жовтня 2015 року ТОВ «ТЕРРА ФУД» повідомило суду, що ознайомившись з ухвалою Бершадського районного суду від 29 вересня 2015 року про витребування доказів, а саме маршрутного листа , що був виданий 17.02.2012 року водію службового автомобіля ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_7 на здійснення маршруту Тульчин-Бершадь, нажаль немає можливості, оскільки «вимогу щодо обов`язкової наявності у водія дорожнього (маршрутного) листа було скасовано у відповідності до закону України від 05.07.2011 року № 3565-ІV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень». Скасування подорожнього листа призвело до того, що ми як і всі інші підприємства не виписували водіям дорожні (маршрутні) листи.

Крім того у відповіді зазначено, , що з 11 лютого 2014 року була змінена назва з ТОВ «ІНТЕР ФУД» на ТОВ «ТЕРРА ФУД».(т.1 а.с. 153)

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до висновку експерта № 24 від 01.07.2015 року матеріальний збиток завданий власникові автомобіля Mазда E2200 номерний знак НОМЕР_2 на момент проведення експертизи становить 95370 грн.

Страхове відшкодування, яке зобов`язане виплатити страховик складає 50000 грн. (за мінусом 510 грн. франшизи). Іншу частину, яка не покриває суму страхової виплати зобов`язана сплатити особа, яка визнана винною у вчинені ДТП.

Тобто для повного покриття витрат з відповідача ТОВ «ТЕРРА ФУД» підлягає стягненню сума в кількості 45370 грн. (95370-50000 = 45370 грн.), а також 510 грн. франшизи.

Разом з тим, відповідач ТОВ «ТЕРРА ФУД» в своїх запереченнях на позовну заяву заявили про сплив позовної давності з вимогами до них.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Верховний Суд України 16.11.2016 у справі за № 6-2469цс16 зробив правовий висновок посилаючись на практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, суд вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (тут і надалі за текстом - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Також, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права й саме із цієї причини не звернувся по його захист до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди перебуває в провадженні суду з 05.02.2015. В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 21.09.2016 рішення Бершадського районного суду Вінницької області та рішення апеляційного суду Вінницької області скасовано та справу направлено на новий розгляд. Відповідно наголошено на заміні відповідача.

Виходячи з вищевикладеного, застосування у справі строків позовної давності не знайшли свого підтвердження.

Обґрунтовуючи свої вимоги до ТОВ «ТЕРРА ФУД» щодо стягнення моральної шкоди позивачем зазначено, що він після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.02.2012 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. В лікарні після ДТП він не лікувався, тільки вдома. У нього був порушений нормальний ритм життя зазнав душевних та фізичних страждань. Оскільки винуватець ДТП під час скоєння перебував в трудових відносинах з ТОВ «ТЕРРА ФУД», тому саме вони повинні відповідати за його дії.

Такі доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки дане правове питання було роз`яснено Верховним Судом України у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами), а саме роз`яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Тобто положення ст. 1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вимогами законодавства, виходячи із засад розумності та справедливості суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягненню з відповідача ТОВ «ТЕРРА ФУД» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5000 грн., оскільки позивач зазнав як фізичних, психічних страждань так і немайнових втрат.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції та не дають правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ТОВ «ТЕРРА ФУД» - адвоката Удовенка Костянтина Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 червня 2021 рокубез змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник