Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2591/21
Провадження № 2/711/1766/21
29 вересня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.,
при секретарі Гладиш О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом Черкаського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -
Черкаський міський центр зайнятості звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
В обґрунтування позову вказує, що 05.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського міського центру зайнятості щодо сприяння у працевлаштуванні. Наказом Черкаського міського центру зайнятості № НТ 190911 від 11.09.2019 року гр. ОСОБА_1 , на підставі поданої ним заяви, було надано статус безробітного з 05.09.2019 року, у відповідності до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення». Наказом Черкаського міського центру зайнятості № НТ 190912 від 12.09.2019 року йому було призначено виплату допомоги по безробіттю, у відповідності до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
21.09.2020 року гр. ОСОБА_1 звернувся із заявою до керівництва Черкаського міського центру зайнятості з проханням припинити його реєстрацію як безробітного і того ж дня вказана заява була задоволена, а реєстрація гр. ОСОБА_1 як безробітного була припинена згідно наказу № НТ 200921 від 21.09.2020 року.
За період перебування в Черкаському міському центрі зайнятості ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 95 008 грн. 55 коп. допомоги по безробіттю.
На виконання вимог абзацу 2 ч.1 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», до Черкаського міського центру зайнятості надійшла інформація про те, що ОСОБА_1 на момент отримання статусу безробітного та прийняття рішення про призначення йому допомоги по безробіттю та в період подальшого перебування на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості, отримував дохід від Управління Пенсійного фонду у м. Черкасах за ознакою 302 з назвою «Пенсія за вислугу років» з датою початку виплати з 28.06.2019 року.
За результатом обробки, отриманих даних Черкаським міським центром зайнятості складено Акт перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків №214 від 29.03.2021 року, яким було встановлено, що гр. ОСОБА_1 на момент отримання статусу безробітного та в період подальшого перебування на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості в статусі безробітного, приховав факт отримання ним пенсії за вислугою років.
Згідно вимог, встановлених в абзаці 5, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд має право стягувати, відповідно до закону, кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою, що і спонукало до звернення позивача з даним позовом для вирішення питання в судовому порядку.
А тому, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Черкаського міського центру зайнятості кошти в сумі 95 008 грн. 55 коп., а також судові витрати.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі за позовом Черкаського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання представник позивача Черкаського міського центру зайнятості за друченням Бодня І.В. не з`явилась, попередньо надавши суду заяву від 29.09.2021 року з проханням розглянути справу без її участі, в якій одночасно вказала, що просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомленим в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_1 , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 05.09.2019 року до Черкаського міського центру зайнятості подано заяву про надання статусу безробітного. За результатом розгляду вказаної заяви, заявнику 11.09.2019 року вирішено надати статус безробітного з 05.09.2019 року (а.с. 4).
Разом з тим, 05.09.2019 року ОСОБА_1 до Черкаського міського центру зайнятості подано заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю. За результатом розгляду зазначеної заяви відповідачу вирішено призначити виплату допомоги по безробіттю з 12.09.2019 року (а.с. 5).
Також, з матеріалів справи, а саме із персональної картки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 про надання соціальних послуг вбачається, що останній перебував на обліку як безробітній (а.с. 6).
Крім того, судом досліджено, наявний у матеріалах справи, Акт № 214 від 29.03.2021 року, складений за результатами проведеної перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зі змісту якого вбачається, що, перебуваючи на обліку в ЧМЦЗ гр. ОСОБА_1 , не повідомив про те, що перебуває на обліку в органах ПФУ, як отримувач пенсії за вислугою років з 28.06.2019 року (а.с. 7).
Таким чином, перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно перебував на обліку в органах ПФУ, як отримувач пенсії за вислугою років за ознакою 302 з 28.06.2019 року. Вказане також стверджується інформацією про пенсійні виплати ОСОБА_1 (а.с. 12).
За підсумками проведеної перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків Черкаським міським центром зайнятості видано наказ від 29.03.2021 року №79 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 в сумі 95 008 грн. 55 коп.» (а.с. 8).
Також, позивачем складено Відомість виплат по ПК ОСОБА_1 , з якої вбачається, що згідно наказу № 79 від 29.03.2021 року, до повернення підлягає допомога по безробіттю в розмірі 95 008 грн. 55 коп. та за період з 12.12.2019 року по 05.09.2020 року (а.с.11).
За таких обставин, оцінивши докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Черкаського міського центру зайнятості підлягають до задоволення з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; суб`єкти страхування на випадок безробіття - застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик; страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; об`єкт страхування на випадок безробіття - страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону.
Статтею 7 вказаного вище Закону, передбачено види забезпечення та соціальні послуги, до яких, крім інших, відноситься і допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності (абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону).
Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду (ч.1 ст. 8 Закону). Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом (ч. 2 ст. 8 Закону).
Згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону, функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, які здійснювалися органами державної служби зайнятості відповідно до цього Закону, починаючи з 2013 року покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про зайнятість населення», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права.
Відповідно до п. 2 Розділу III Положення про Державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16.12.2020 року № 2663, яке набрало чинності з 12.01.2021 року, Державний центр зайнятості виконує повноваження безпосередньо та через регіональні центри зайнятості та їхні філії, базові центри зайнятості (у разі їх створення).
Згідно з абз. 14 п.п. 1 п. 3 Розділу ІІІ Положення, Державний центр зайнятості забезпечує організацію та координацію роботи, в т.ч. і щодо надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення».
Відповідно до п.п. 2 п. 3 Розділу ІІІ Положення, Державний центр зайнятості здійснює управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», управління майном, в межах, визначених чинним законодавством, а також здійснює контроль за використанням коштів Фонду (п.п. 3 п. 3 Розділу ІІІ Положення).
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, з метою реалізації завдань, покладених на них відповідно до цього Закону та Закону України «Про зайнятість населення», взаємодіють з податковими органами, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері праці, трудових відносин та зайнятості населення, іншими центральними органами виконавчої влади, Державною прикордонною службою України шляхом обміну відповідною інформацією про отримані особами, зареєстрованими в установленому порядку як безробітні, доходи від здійснення підприємницької діяльності, роботи за кордоном, виконання роботи за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими угодами (договорами), ведення особистого селянського господарства, проведення інших заходів по виконанню цього Закону.
Так, відповідачу ОСОБА_1 , згідно зі ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», позивачем з 05.09.2019 року було надано статус безробітного.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані, крім іншого, також інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.
Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»).
Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 2 ст. 36 Закону України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, крім інших підстав, у разі зайнятості особи. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.
Відповідно до абз. 3 п.п. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня укладення цивільно-правового договору про виконання робіт (надання послуг).
Згідно з п.п. 2 п. 1 розділу V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», що затверджений наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 624 від 06.04.2020 року, виплата допомоги по безробіттю припиняється, в т.ч. і в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792.
Таким чином, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття, відповідач ОСОБА_1 , будучи застрахованою особою, зареєстрованою в установленому порядку як безробітний, зобов`язаний був своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг не мав права на перебування у статусі безробітного, а також на отримання виплат, передбачених вказаним статусом, починаючи з 28.06.2019 року, оскільки саме з 28.06.2019 року перебуває на обліку в органах ПФУ, як отримувач пенсії за вислугою років.
Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.
Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Статтею 1212 ЦК України передбачено, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Таким чином, оскільки відповідачем ОСОБА_1 не було повідомлено позивача про зміну обставин, що вплинули на призначення та виплату грошової допомоги по безробіттю, це призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді вказаної допомоги в розмірі 95 008 грн. 55 коп. Вказані виплати не повернуті відповідачем на вимогу позивача до цього часу, тому, суд приходить до висновку про задоволення позову Черкаського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення виплачених коштів в розмірі 95 008 грн. 55 коп. Слід також зазначити, що відповідачем не спростовано доводи та розрахунки позивача, не надано відповідного контррозрахунку до розрахунків позивача, а відтак, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та письмовими доказами, не суперечать нормам чинного законодавства та підлягають до задоволення в повному обсязі.
Разом з тим, при прийнятті рішення по суті позовних вимог, суд також вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачений судовий збір в розмірі 2 270 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 286 від 18.03.2021 року (а.с.1).
Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір в розмірі 2 270 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 353, 354 ЦПК України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року № 792, суд, -
Позовні вимоги Черкаського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складений 06.10.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко