Номер провадження 2/754/5035/21
Справа №754/8853/21
02 вересня 2021 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Микитюк А.В.,
позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Позивачка в червні 2021 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на той факт, що сторони з 19 квітня 2014 перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час спільні сімейні стосунки та шлюбні відносини між сторонами припинені, будь-які спроби примиритись не надали бажаних результатів, позивач та відповідач проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а відтак шлюб носить лише формальний характер. Крім того, спільний син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина, а відтак позивачка змушена звертатись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2021 було відкрито провадження у справі.
Позивачка у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила задовольнити. Разом з тим, надала копію нотаріально посвідченої заяви про те, що ОСОБА_2 надав згоду позивачці на самостійне прийняття рішень відносно неповнолітнього сина та разом з вказаною заявою передав клопотання про здійснення розгляду справи про розірвання шлюбу без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином.
Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та його представника на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому 19.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а/з № 423) шлюбі, мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з № 1543).
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Зі змісту позовної заяви, позивач та відповідач тривалий час не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні. На даний час сторони проживають окремо, а відповідач загалом виїхав до м. Москва.
Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Як вказує позивач, спільний з відповідачем син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою, в свою чергу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає.
Законодавцем, положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог ч.1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як визначено положеннями ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При цьому, частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків до суду не надійшло, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття.
Також, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., сплачені позивачкою при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача.
Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вирішення позовної вимоги немайнового характеру про стягнення аліментів (за сплату якої позивач звільнена на підставі Закону України "Про судовий збір").
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 21-24, 56, 110-112, 114, 155, 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 274, 280-289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 19.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивілького стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 423) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ою - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, м.Москва, РНОКПП - НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.06.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, м.Москва, РНОКПП - НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Російської Федерації, м.Москва, РНОКПП - НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн..
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення суду виготовлено 07.09.2021.

Суддя: