УХВАЛА

07 вересня 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії та скасувати постанову,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2021 р. на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії та скасувати постанову.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визнає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити(реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнання права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту вимог вбачається, що позивач не погоджуються з діями державного виконавця стосовно відкриття виконавчого провадження та просить його закінчити, а також зняти арешт з його рухомого та нерухомого майна.

З матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження № 51895572 відкрито 11.08.2016 р., постановою від 29.09.2020 р. було накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_1 , отже виконавче провадження № 51895572, щодо виконання виконавчого листа № 2-13498/09 виданого 14.07.2016 р. Шевченківський районним судом м.Києве, не є знищеним за строком зберігання та досі тривають виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пвунктом 13 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 р. зазначено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3- 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Таким чином, цивільним судочинством не передбачено оскарження дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення саме в порядку позовного провадження, проте, дані питання вирішуються судом у відповідності до розділу VII ЦПК України та передбачають форму такого провадження на підставі відповідної скарги заявника за участю заінтересованих осіб.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, проаналізувавши зміст позовної заяви та вивчивши додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 186, 260, 353-355, 447, 448 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкриті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії та скасувати постанову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: