У Х В А Л А

08 вересня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі судді Петрова Д.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Київгаз» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з зазначеним позовом, в якому просили: визнати дії АТ «Київгаз» при відключенні 15.06.2018 від газопостачання газової водонагрівальної колонки «Демрад», яка знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 , такими, що порушили їх права споживачів послуги з газопостачання; визнати дії АТ «Київгаз» при відключенні 15.06.2018 від газопостачання газової водонагрівальної колонки «Демрад», яка знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 , такими, що незаконно змінили правовідношення, які існували між АТ «Київгаз» і подружжям ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як з пільговими категоріями населення, Згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантіях їх соціального захисту», що призвело до зменшення обсягу наданих пільг; стягнути з відповідача на користь позивачів відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 22 155 гривень на кожного заявника.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2021 справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Київгаз» про захист прав споживачів за територіальною підсудністю передана до Подільського районного суду м. Києва.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.1995 у справі «Толстой-Милославський» (Tolstoy Miloslavsky) проти Сполученого Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну «передбачений законом» сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

Водночас, як свідчить правозастосовна практика Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.09.2018 у справі № 902/919/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд вважає, що зазначений спір про скасування арешту майна безпосередньо стосується нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно адміністративно-територіального поділу м. Києва зазначена адреса не відноситься до території Подільського району, а відноситься до території Шевченківського району м. Києва.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу якого виник спір, є АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку, що за правилами виключної підсудності вирішення даного спору відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного, Подільський районний суд міста Києва вважає за необхідне передати справу № 761/41572/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Київгаз» про захист прав споживачів,до Шевченківського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31-32, 187, 260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Київгаз» про захист прав споживачів, передати за підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва (вулиця Дегтярівська, 31А, Київ, 03057).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили

з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.В. Петров