Житомирський апеляційний суд
Справа №935/433/21 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 935/433/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 липня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Василенка Р.О. у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 10.08.2018 у розмірі 15 937, 92 грн станом на 14.01.2021.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся в банк, у зв`язку із чим підписав заяву №б/н від 10.08.2018, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який з урахуванням подальшого збільшення становив 16 000 грн, чим підтвердив свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позивач зазначив, що ОСОБА_1 також підписав Паспорт споживчого кредиту, чим висловив свою згоду з фінансовими умовами надання зазначеного виду кредитної лінії. Банк також вказав, що вказаними Умовами та Правилами передбачено повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, пені та штрафів.

Відповідач зобов`язання належним чином не виконував, а тому станом на 14.01.2021 заборгованість за договором становила 15 937, 92 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 053, 67 грн (в.т.ч. заборгованість за поточним тілом 0, 00 грн, заборгованість за простроченим тілом 14 053, 67 грн); 1884, 25 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по договору № б/н від 10.08.2018 в розмірі 14053 (чотирндацять тисяч п`ятдесят три) грн. 67 коп. та 2001 (дві тисячі одну) гривню 63 копійок судових витрат.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмовлених вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Крім цього суд не врахував, що ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту, яким визначена процентна ставка за користування кредитними коштами. Банк наголошує на тому, що сума, яку він просить стягнути, належним чином обґрунтована та підтверджена. Посилається на правові позиції, які, на його думку, суд мав застосувати при ухваленні судового рішення.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 10.08.2018 ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 10).

У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і позичальник зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 початковий кредитний ліміт встановлено у розмірі 12 000 грн, який 05.07.2019 збільшено до 16 000 грн, а в подальшому постійно змінювався. Станом на 07.09.2020 кредитний ліміт становив 0, 00 грн (а.с. 9).

Із довідки АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що 10.08.2018 ОСОБА_2 отримав картку із терміном дії до липня 2020 року, а 05.07.2019 картку із терміном дії до травня 2023 року (а.с. 8).

Згідно розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 14.01.2021 заборгованість за договором становила 15 937, 92 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 053, 67 грн (в т.ч. заборгованість за поточним тілом 0, 00 грн, заборгованість за простроченим тілом 14 053, 67 грн); 1884, 25 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного суду, що висловлені в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 14053,67 грн. заборгованість за тілом кредиту, а в частині стягнення 1884,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками відмовив.

Колегія суддів не повністю погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими процентами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості та витягу з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору посилався на Паспорт споживчого кредиту від 10.08.2018, який підписаний відповідачем та в якому його повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, у тому числі: тип кредиту, пільговий період користування коштами, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, розміри і порядок нарахування інших платежів за кредитним договором та інше.

В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_2 10.08.2018, в якому його повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, у тому числі: тип кредиту, пільговий період користування коштами, процентна ставка в межах (43,2%) та поза межами пільгового періоду (86,4%); тип процентної ставки; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, розміри і порядок нарахування інших платежів за кредитним договором та інше (а.с. 11-12).

Крім того, у Паспорті споживчого кредиту зазначається, що кредит повертається щомісяця до 25 числа поточного місяця у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн, у зв`язку з чим у разі несплати щомісячного платежу заборгованість за тілом кредиту та процентами переходила в прострочену.

Отже, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка є складовою частиною кредитного договору, та Паспорт споживчого кредиту ОСОБА_2 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

З виписки руху коштів за рахунком вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, в подальшому неодноразово порушував умови договору, оскільки не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору щодо своєчасного й повного повернення тіла кредиту та сплати процентів, які були обумовлені сторонами у паспорті споживчого кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом підлягає скасуванню, з ухваленням колегією суддів нового судового рішення про задоволення позову і стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по вказаним платежам станом на 14 січня 2021 року в сумі 1884,25 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягає до стягнення 3 405 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 липня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у цій частині.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» проценти за користування кредитом в розмірі 1884,25 грн та судові витрати в розмірі 3 405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді