ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4305/21 Справа № 191/1546/19 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування свого позову вказала, що її син, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходяться у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове, Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 25 січня 2006 року.

З червня 2017 року і по теперішній час онука позивачки ОСОБА_4 проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 227, виданою СГКП ЖЕК-2 05 лютого 2019 року.

ОСОБА_5 проживає разом позивачкою з власного бажання, так як її батьки зловживають спиртними напоями, не цікавляться її життям, не приймають участь у її вихованні та утриманні, не цікавляться успіхами доньки, не підтримують її у хвилини тяжкого морального спаду і взагалі не цікавляться станом здоров`я своєї дитини, покладають на неї обов`язки по догляду за молодшою сестрою, якій самі належної уваги не приділяють та сварять за невиконання доручень або дії молодшої сестри. Позивачка тривалий час одна приймає участь у вихованні ОСОБА_6 , забезпечує її одягом, харчами, приладдям для навчання та створює сприятливі умови для розвитку.

Позивачка тривалий час проживає разом з онукою ОСОБА_6 , має нормальні житлово-побутові умови, повністю утримує, займається її вихованням, нею створені всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, життя та навчання, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини просила суд ухвалити рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав. Також, просила стягнути аліменти на її користь з кожного відповідача в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2-3).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задоволено у повному обсязі.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо судового збору (а.с.152-156).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також, апелянти зазначають, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копіює свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке було видано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 25 січня 2006 року.

Актом №227 від 05.02.2019 року та довідкою №226 від 05.02.2019 року, складеними ЖЕК-2 Синельниківського МКП підтверджується те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає разом з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Вказана обставина не спростовується відповідачами у справі.

В характеристиці на ОСОБА_7 , яка підписана класним керівником Костенко Ю.В. та директором школи ОСОБА_8 зазначено, що дитина характеризується позитивно, на момент складення характеристики проживає разом з бабусею ОСОБА_3 , яка відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує її всім необхідним. Мати ОСОБА_9 не з`являється на батьківські збори, бо вона та бабуся не можуть знаходитись в одному приміщенні і постійно конфліктують.

В акті обстеження умов проживання від 23.11.2018 року, складеному начальником Служби у справах дітей за участі фахівця із соціальної роботи ЦСССДМ, вказано, що у Аріни конфлікт з батьками, вона не хоче проживати разом з ними, хоче проживати разом з бабусею ОСОБА_3 . Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання завдяки бабусі ОСОБА_3 .

Службовою характеристикою, складеною керівником ТОВ «Комтек Плюс» 11.06.2019 року на ОСОБА_1 , підтверджується те, що ОСОБА_1 працевлаштований в зазначеному підприємстві, позитивно характеризується. Факт працевлаштування відповідача ОСОБА_1 підтверджується копією трудової книжки на його ім`я та довідками про розмір заробітної плати.

Згідно до довідки №390 виданої КЗ Синельниківська ЦРЛ ДОР ОСОБА_1 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно до довідки №385 виданої КЗ Синельниківська ЦРЛ ДОР ОСОБА_10 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

В характеристиці №1022 від 11.06.2019 року, складеною СМКП « ЖЕК-2» зазначено, що ОСОБА_9 проживає за адресою АДРЕСА_2 , скарг від сусідів не надходило; порушення громадського порядку не зареєстровані.

В висновку Органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконкому Синельниківської міської ради № 258 від 28 серпня 2019 року зазначено про те, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є недоцільним, Однак, під час судового розгляду в січні 2021 року представник органу Опіки та піклування виконкому Синельниківської міської ради цей висновок не підтримала, оскільки стосунки між батьками та дитиною не покращились і батьки не намагалися вжити ніякі заходи для цього.

Під час судового розгляду суд першої інстанції допитав неповнолітню ОСОБА_4 , яка висловила бажання жити з бабусею - ОСОБА_3 та зазначила, що її батьки не цікавляться нею та взагалі не намагаються з нею спілкуватись.

Також під час судового розгляду була допитана як педагог ОСОБА_11 , яка є класним керівником ОСОБА_12 . Вона пояснила суду, що з літа 2017 року ОСОБА_6 проживає у бабусі. Та зазначила, що батьки не цікавляться життям дитини, її розвитком, на цей час не приймають ніякої участі у вихованні дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, на шлях виправлення не стали. Судом взято до уваги думку неповнолітньої дитини та з урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України і є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пункті 16 Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року - зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, місцевим судом не враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачем не надано.

Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та умисного ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а посилання позивача щодо ухилення від виконання відповідачами батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, відповідачі заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що родинний зв`язок між батьками і донькою можливо відновити, а тому не вбачається доведеності обставин необхідності застосування до відповідачів такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання.

Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального право, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: