ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5872/21 Справа № 175/1175/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року про повернення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, третя особа: Комунальне підприємство "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконною державну реєстрацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконною державну реєстрацію земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом з позовом заявник звернувся з заявою про забезпечення позову, в якомупросив заборонити Новоолександрівській сільській раді Дніпровського району Дніпропетровської області вчиняти дії, пов`язані з затвердженням проекту землеустрою виготовленого ФОП ОСОБА_3 , щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), площею 0,1 га, на території Новоолександрівської сільської ради АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:013:0251 та передачі цієї ділянки у власність.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року вищезазначену заяву про забезпечення позову повернуто ОСОБА_2 з підстав не сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_2 не погодившись з вказаною ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що заявником не було сплачено судовий збір заподання даної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 також звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору.

Проте, повертаючи заяву ОСОБА_2 судом першої інстанції не було вирішено клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору, що є порушенням норм процесуального права.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновками районного суду щодо стягнення з ОСОБА_2 судового збору за подання позову та виходить з таких міркувань.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VI).

Судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судовго збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18). Підстави для відступу від неї відсутні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05 липня 2015 року. До суду він звернувся з метою захисту свого права на отримання земельної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_2 звільняється від сплати судового збору за розгляд цієї справи в судах усіх інстанцій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Тому, колегій суддів вважає, що ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду питання щодо відкриття провадження.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 454 грн., та виходячи зі зроблених висновків суду апеляційної інстанції та відповідно до ст.7 Закону України Про судовий збір колегія суддів вважає, що судовий збір підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 454 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко