Справа №639/4948/20
Провадження №6/639/264/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Волкової С.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у цивільній справі №639/4948/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою, яка в подальшому була уточнена, про поворот виконання рішення у цивільній справі №639/4948/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в якій просить суд допустити поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року по справі № 639/4948/20 за позовом ТОВ «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики і стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 19 916,69 грн.; а також стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість у розмірі 35 866,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. На підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова, виданого 26.02.2021 року по справі № 639/4948/20 відкрито виконавче провадження № 64938444. ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, однак в період розгляду апеляційної скарги (у зв`язку з невчасним отриманням ухвали про відкриття апеляційного провадження) було частково виконано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року, а саме: 15.04.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком Віталієм Петровичем в процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, але не виключно, було стягнуто з рахунків у банку кошти на загальну суму 22 006,36 грн. (16 883,44 грн. та 5 122,92 грн.). Постановою Харківського апеляційного суду від 18.06.2021 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року по справі №639/4948/20, на підставі якого видано виконавчий лист 26.02.2021 року №639/4948/20. Позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в сумі 860,40 грн. Перерозподілені судові витрати: стягнуто з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 026,88 грн. Оскільки Постановою Харківського апеляційного суду від 18.06.2021 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в сумі 860,40 грн., а фактично стягнуто 22 006,36 грн., то поверненню підлягає 21 145,96 грн. (22 006,36 грн. 860,40 грн.). Попередньо в телефонній розмові працівники ТОВ «ВЕЛЛФІН» повідомили, щоб їм надіслали заяву про повернення коштів, тоді вони в добровільному порядку їх повернуть. 19.07.2021 року на юридичну адресу та на електронну адресу ТОВ «ВЕЛЛФІН» були направлені вимоги про повернення стягнутих коштів, однак вказана вимога була проігнорована.

У зв`язку з викладеним, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.08.2021 року заяву представника ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у цивільній справі №639/4948/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

10.09.2021 року на адресу суду від заявника ОСОБА_1 надійшла уточнена заява про поворот виконання рішення у цивільній справі №639/4948/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

13.09.2021 року до початку судового засідання від заявника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній просить суд долучити до матеріалів справи отримане від приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. розпорядження щодо розподілу стягуваних коштів і розглянути справу у відсутність заявника та його представника.

В судове засідання 13.09.2021 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, його представник ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлений належним чином про день і час розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року у цивільній справі №639/4948/20 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість у розмірі 35 866,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судові витрати в сумі 2 102,00 грн. (а.с.50-52).

12.04.2021 року ОСОБА_1 подана апеляційна скарга (а.с. 63-66).

18.06.2021 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну ОСОБА_1 задоволено частково.Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 січня 2021 року скасовано.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволені частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»заборгованість за договором позики в сумі 860, 40 грн. Перерозподілено судові витрати. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 026,88 грн. (а.с. 100-108)

Однак в період розгляду апеляційної скарги було частково виконано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року шляхом відкриття виконавчого провадження 23.03.2021 року (№64938444) за виконавчим листом № 639/4849/20, виданим 26.02.2021 року (а.с.129-130). В подальшому у зв`язку зі скасуванням рішення, постановою від 14.07.2021 року закінчено зазначене виконавче провадження на підставі п.5 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.131).

ОСОБА_1 до матеріалів заяви долучені квитанції від 15.04.2021 року про стягнення з нього коштів на загальну суму 22 006.36 грн. (16 883,44 грн. та 5 122,92 грн.) (а.с.142, 143).

Між тим, відповідно до розпорядження Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. від 64938444 зазначені грошові кошти, що надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №639/4948/20, виданого 26.02.2021 року розподілені наступним чином (а.с.180):

1 976, 12 грн. - на користь приватного виконавця, як основна винагорода приватного виконавця;

19 761,24 грн. на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН»;

69,00 грн. на користь приватного виконавця Амельченко В.П. на відшкодування витрат виконавчого провадження, понесені за власні кошти за користування АСВП;

200,00 грн. - на користь приватного виконавця Амельченко В.П. на відшкодування витрат виконавчого провадження, понесені за власні кошти.

19.07.2021 року на юридичну адресу та на електронну адресу ТОВ «ВЕЛЛФІН» були направлені вимоги про повернення стягнутих коштів, однак вказана вимога не задоволена (а.с.136-138).

Натомість інформація про виконавче провадження №66606636 свідчить про відкриття нового виконавчого провадження за виконавчим листом від 19.07.2021 року №639/4948/20 року (стягнення з боржника на користь ТОВ «Веллфін» 860, 4 грн.), яке також закінчено постановою від 27.08.2021 року на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.175-177).

15.12.2017 року набув чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року і п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Разом з тим статтею 444 ЦПК України в частинах 1-4 передбачені підстави для застосування повороту виконання рішення, постанови і всі вони пов`язані зі скасуванням рішення (про поворот виконання якого подається заява) та подальшим прийняттям одного з наступних рішень: про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, відмову у позові повністю, задоволенні позовних вимог в меншому розмірі.

При цьому ч. 6 ст. 444 ЦПК України передбачено, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 року №13-рп/2011 інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Поворот виконання рішення суду - є самостійним способом захисту прав і певною процесуальною формою поновлення судом порушених прав зацікавлених осіб у разі, коли судове рішення виконане, але згодом скасовано з відмовою у задоволенні позову.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що поворот виконання рішення - форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судового рішення законної сили. Інститут повороту виконання рішення був запроваджений законодавцем для усунення наслідків, які можуть виникнути внаслідок повного чи часткового виконання у подальшому скасованого чи зміненого рішення. Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем усього одержаного за скасованим рішенням.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що рішення суду, яке стало підставою для проведення виконавчих дій, скасовано, суд вважає заяву про поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року по справі № 639/4948/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню на суму, яка була перерахована приватним виконавцем саме на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» в розмірі 19761, 24 грн. і підлягає поверненню боржнику. В іншій частині вимоги заяви суд вважає необґрунтованими належними доказами.

Разом з тим, згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Між тим розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду заяви про поворот виконання рішення не передбачений ЦПК України, в тому числі положеннями ст.ст. 133, 137, 444-446 ЦПК України, тому суд не знаходить підстав для розгляду по суті і задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 133, 141, 142, 258, 260, 261, 444-446 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у цивільній справі №639/4948/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Допустити поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року по справі № 639/4948/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19 761 (дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят одна) гривня 24 копійки.

В іншій частині в задоволенні заяви про поворот виконання рішення відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.09.2021 року.

Суддя Н.В. Баркова