ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6158/21 Справа № 184/1213/19 Суддя у 1-й інстанції - Малашина Ю. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 184/1213/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Публічне акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Головне управління державної праці у Дніпропетровської області, заступник головного лікаря з експертизи м. Покров Дніпропетровської області,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року, яка постановлена суддею Малашиною Ю.Б. у місті Покрові Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 березня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами у справі №184/1213/19.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року зазначена заява залишена без руху, оскільки згідно до ч. 3 ст. 427 ЦПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

ОСОБА_1 надано час для усунення недоліків, а саме: зазначити нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення у справі №184/1213/19, дата їх відкриття або встановлення та посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; додати документ про сплату судового збору та докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами у справі №184/1213/19 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення вказаної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити цивільний позов ОСОБА_1 повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції ігнорує і не виконує рішення апеляційних судів та ухвалу Верховного суду України.

Вказує, що він не одноразово звертався до судів України, які в подальшому або закривали справи та не розглядали справи по факту спірних правовідносин або відмовляли у задоволенні.

На думку позивача, для задоволення його позовних вимог та прийняття позитивного справедливого рішення достатньо трьох документів, а саме: листа головного лікаря клініки інституту промислової медицини від 08.08.2006 року, виписки з Державної установи інституту «Медицини праці АМН України» від 15.09.2008 року № 2377, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року.

Вважає, що суд першої інстанції не в повні мірі проаналізував ситуацію, яка виникла, не в достатній мірі вивчив взаємозв`язок доказів та окремих документів справи, що змогли б посприяти правильному вирішенню даної справи, приділено увагу доводам відповідачів та не враховано докази позивача, що загалом призвело до винесення оскаржуваної ухвали.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» зазначає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що подана ОСОБА_1 заява про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами у справі №184/1213/19 не приведена у відповідність та не усунуті недоліки щодо зазначення нововиявлених обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення у справі №184/1213/19, дата їх відкриття або встановлення та посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно ст. 423 ЦПК України , рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 426 ЦПК України, заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 426 цього Кодексу, застосовується положення ст. 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, встановивши, що заява ОСОБА_1 не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 ЦПК України, застосовував положення статті 185 цього Кодексу. Надав заявнику строк для усунення недоліків, які зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху від 04 березня 2021 року, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху (а.с. 6-7).

12.03.2021 року до суду першої інстанції ОСОБА_1 , з посиланням на виконання ухвали суду від 04.03.2021 року та підтвердженням про отримання вказаної ухвали 09.03.2021 року, надано підтвердження відповідності копій письмових доказів оригіналам, що знаходяться в позивача по справі на зберіганні та засвідченні його підписом із зазначенням дати такого засвідчення, а саме: копію ухвали Верховного Суду від 03.06.2020 року; копію ухвали Верховного Суду від 30.09.2020 року; копію звернення ОСОБА_1 до ВРП від 27.09.2020 року; копію ухвали ВРП від 06.10.2020 року; копію звернення ОСОБА_1 до ВРП від 27.09.2020 року; копію звернення ОСОБА_1 до ВРП від 19.10.2020 року; копію ухвали ВРП від 26.11.2020 року; копію скарги ОСОБА_1 до ВРП від 15.12.2020 року; копію ухвали ВРП від 18.12.2020 року; квитанцію про сплату судового збору.

Проте, ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами у справі №184/1213/19 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення вказаної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

З огляду на викладене не можна вважати, що позивач ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали про залишення заяви без руху, ухилився від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) ним до суду першої інстанції направлено лист та додатки підтвердження відповідності копій письмових доказів оригіналам, що знаходяться в позивача по справі на зберіганні та засвідченні його підписом із зазначенням дати такого засвідчення ( а.с. 9-12).

Суд першої інстанції, в ухвалі про повернення позовної заяви, зазначив, що подана ОСОБА_1 заява про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами у справі №184/1213/19 не приведена у відповідність та не усунуті недоліки щодо зазначення нововиявлених обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення у справі №184/1213/19, дата їх відкриття або встановлення та посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин. З врахуванням наведеного, відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу по справі.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто заяву позивачу.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув заяву.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивача на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2021 рокускасувати та направити матеріали за заявою про перегляд рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за нововиявленими обставинами у справі №184/1213/19 до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: