Справа № 569/7432/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту та заборони на відчуження рухомого та нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту та заборони на відчуження рухомого та нерухомого майна звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та зняти арешт та заборону на відчуження всього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладення обтяження на все майно, у виконавчому провадженні 20855098 від 01 грудня 2010 року по виконанню виконавчого листа №2-7214 від 28 квітня 2010 року виданого Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь РОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу та вилучити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Єдиного реєстру МВС.

В судове засідання представник відповідача Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №20855098 із виконання виконавчого листа від 28 квітня 2010 року №2-7214 про стягнення з ОСОБА_1 на користь РОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу в розмірі 37592,30 грн.

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення начальника Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 16 березня 2021 року №49567 вбачається, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №20855098 із виконання виконавчого листа від 28 квітня 2010 року №2-7214 про стягнення з ОСОБА_1 на користь РОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу в розмірі 37592,30 грн.

Згідно із даними АСВП по ВП №20855098 боржником кошти в рахунок погашення боргу не сплачені.

Для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду 01 грудня 2010 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено обтяження на все майно, що належить на праві приватної власності боржнику.

Дане виконавче провадження завершено 07 травня 2013 року на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби та п.9.8. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. Враховуючи викладене у державного виконавця відсутня можливість надати матеріали виконавчого провадження №20855098 для виготовлення фотокопій.

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення за підписом начальника Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 05 квітня 2021 року №62125 вбачається, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №20855098 із виконання виконавчого листа від 28 квітня 2010 року №2-7214 про стягнення з ОСОБА_1 на користь РОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу в розмірі 37592,30 грн.

Для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду 01 грудня 2010 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено обтяження на все майно, що належить на праві приватної власності боржнику.

Дане виконавче провадження завершено 07 травня 2013 року на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент прийняття рішення, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом. Згідно з даними АСВП по ВП №20855098 боржником кошти в рахунок погашення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не сплачені, а державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу. У зв`язку з тим, що рішення про повернення виконавчого документа стягувачу не є тотожним рішенню про повернення виконавчого документа до органу, що його видав, то положення вищезгаданої статті в частині зняття арешту з майна боржника не застосовувалися. Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Крім того, роз`яснено зміст частин 4 та 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення начальника Територіального сервісного центру №5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (філія ГСЦ МВС) від 25 березня 2012 року №31/17/5641-406з вбачається, що станом на 25 березня 2021 року у Єдиному реєстрі МВС Територіального сервісного центру 5641 РСЦ ГСЦ МВС у Рівненській області (філія ГСЦ МВС) на транспортний засіб MITSUBISHI GALANT, 1992 року випуску, сірого кольору, внесений арешт, накладений ВДВС Рівненського міського управління юстиції ВП 20855098 від 01 грудня 2010 року.

На даний час позивач, являючись інвалідом 2 групи, опинившись в скрутному матеріальному становищі вирішив продати свій транспортний засіб, однак, у зв`язку з накладеним арештом на майно, зробити цього не має можливості.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнення з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржників коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у.п.п.1,2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2 групи, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід звернути за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.15,16,317,319,321,391,608 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зняття арешту та заборони на відчуження рухомого та нерухомого майна задоволити.

Зняти арешт та заборону на відчуження всього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладення обтяження на все майно, у виконавчому провадженні 20855098 від 01 грудня 2010 року по виконанню виконавчого листа №2-7214 від 28 квітня 2010 року виданого Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь РОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу та вилучити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Єдиного реєстру МВС.

Судові витрати по справі звернути за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: Рівненський міський відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) м.Рівне, вул.Замкова, 22а, .

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов