Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання: Ружицькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 19.06.2019 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог викладено наступну позицію.

Позивачу на праві власності належить автомобіль марки «Mersedes Benz E250», д.н.з. НОМЕР_1 . 02.03.2019 біля 21-15 год на перехресті вул. Київська-Стрілецька в м. Вінниці відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , транспортного засобу марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу марки «Mersedes Benz E250», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобілю позивача було завдано матеріальну шкоду. Відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомив відповідача про страховий випадок. Згідно відомостей ЄРДР 03.03.2019 було внесено відомості про порушення кримінального провадження №0000453 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у відповідача. По даному кримінальному провадженню було проведено судову автотоварознавчу експертизу, відповідно до висновку якої №61 від 17.04.2019 вартість відновлювально-ремонтних робіт автомобіля марки «Mersedes Benz E250», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до механічних пошкоджень може становити 93362,51 грн. Сума матеріального збитку спричинена власнику т/з марки «Mersedes Benz E250», д.н.з. НОМЕР_1 ,відповідно до технічного стану та строку експлуатації даного автомобіля може становити 98255,40 грн. Постановою старшого слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області від 15.05.2019 закрито кримінальне провадження та складено протоколи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Керуючись ст. 35 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач 13.03.2019 подав відповідачу заяву про страхове відшкодування зі всіма документами, що вимагалися. Однак, на день звернення до суду із даним позовом відповідачем не відшкодовано йому збитки за пошкоджений автомобіль. 03.06.2019 він повторно звернувся до відповідача із вимогою виплатити йому страхове відшкодування в розмірі визначеному висновком експерта. Однак, виплата здійснена не була. Внаслідок пошкодження його ТЗ зі свого боку він вчинив всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати, чого відповідачем не було здійснено. Затягування відповідачем процесу виплати йому страхового відшкодування на ремонт його ТЗ, порушення ним своїх зобов"язань за договором страхування, забрало значну частину його часу, спричинило йому душевні хвилювання та дискомфорт, оскільки він є інвалідом 1 групи та має постійну необхідність у відвідуванні лікарів, даний автомобіль йому необхіден для переміщення до лікарні. Також він вимушений був вживати заходів щодо відновлення пошкодженого майна - ремонту свого автомобіля, оскільки його пошкодження суттєво відобразилося на його звичайному ритмі життя, змінило його звички, порушило його спокій та створило численні перешкоди та додаткові витрати щодо пересування із дому до лікарні. У зв"язку із чим його стан погіршився, а тому із врахуванням розумності та справедливості оцінює завдано йому моральну шкоду в розмірі 20% від суми загальної шкоди, що становить 19645,08 грн. 27.06.2019 відповідачем було перераховано йому кошти в сумі 43257,03 грн. На підставі вищевикладеного просить стягнути із відповідача на його користь 54968,37 грн. - невиплаченого страхового відшкодування, 27551,97 грн. - пені за прострочене грошове зобов"язання, 3110,00 грн. - 3% річних, 3789,95 грн. - інфляційні втрати, 19645,08 грн. - моральної шкоди та 4224,00 грн. - витрат на правову допомогу (т. 1 а.с. 1-9, т. 2 а.с. 6-7).

Відповідачем - ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с. 59-63), в якому викладено наступну позицію. 07.03.2019 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся ОСОБА_1 із повідомленням про ДТП, що мало місце 02.03.2019 за участю ТЗ марки «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_2 . На виконання ст.ст. 22 ,29, 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до незалежного оцінювача з метою визначення вартості матеріального збитку завданого ТЗ марки «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_4 . Згідно Розрахунку №14-D/56/5, матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ марки «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_4 , складає 45257,03 грн. (без ПДВ). Згідно ст. 29, п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов"язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу; якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Таким чином, розмір страхового відшкодування складає 43257,03 грн. (розмір матеріального збитку без урахування ПДВ - франшиза 1000,00 грн.). На підставі заяви позивача про страхове відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило страхове відшкодування в розмірі 43257,03 грн. за реквізитами вказаними ОСОБА_3 (платіжне доручення №ID-121787 від 27.06.2019). Тобто ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконанло свої зобов`язання за полісом №АМ/7191386. Щодо обставин викладених у позову, то відповідач вважає, що позивачем не враховані положення ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (позивачем на час подання позову не надано підтвердження проведення відновлювального ремонту його пошкодженого автомобіля); розмір франшизи при відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати два відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до полісу №АМ/5306969 франшиза встановлена в розмірі 1000,00 грн.; страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов"язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Окрім того, згідно п. 33.3 ст. 33 вказаного Закону представнику страхової компанії має бути забезпечено можливість провести огляд пошкодженого майна. Це є обов"язком потерпілої особи. до висновку експерта №61 від 17.04.2019 не додано протокол огляду ТЗ, тобто не можливо встановити, які пошкодження були зафіксовані експертом, хто був присутнім при огляді автомобіля, чи запрошували на огляд представника страхової компанії. З огляду на викладене вважає, що наданий позивачем висновок експерта не може бути належним та допустимим доказом по справі. щодо витрат на правову допомогу, то посилаючись на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України вважає, що суд має врахувати дані положення закону при вирішення цього питання. Щодо вимог про стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат, то враховуючи те, що відповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування, отже вимоги позову в цій частині є безпідставними. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то зазначає, що відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров"я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров"ю. Однак, позивач не заявляє вимоги щодо виплати страхового відшкодування, пов"язаного зі шкодою, заподіяною життю та здоров"ю потерпілого. На підставі вищевикладеного просить в задоволенні позову відмовити.

Позивачем ОСОБА_3 подано відповідь на відзив (т.1 а.с. 112-115), у якій викладено наступну позицію. Представник відповідача у відзиві посилається на те, що було повністю виплачено позивачу страхове відшкодування, а саме кошти в сумі 43257,08 грн., оскільки згідно розрахунку №14-/56/5 матеріальний збиток становить 45257,03 грн. (без ПДВ) (оскільки, посилаючись на ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за мінусом 1000,00 грн. франшизи. Хоча зробивши арифметичний підрахунок сума має складати 44257,03 грн. Із розрахунку страхового відшкодування не зрозуміло чому відповідач враховує безумовну франшизу 2000,00 грн., адже страховим полісом встановлено розмір франшизи 1000,00 грн. З даним твердженням відповідача позивач не погоджується. Розрахунок, на який посилається відповідач, не може братися до уваги судом як належний доказ, оскільки згідно п. 3.6 Наказу «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» для визначення вартості складників ТЗ у разі відсутності цінової інформації дилера виробника КТЗ допускається використання відповідних даних, одержаних шляхом обстеження ринку регіону. Всі ціни наведені в розрахунку не відповідають цінам дилера виробника. Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ, його комплектність, укомплектованість, технічний стан, обсяг і характер пошкоджень, пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні дані для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт) можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. З розрахунку вбачається, що його склав фахівець відділу розрахунку матеріального збитку ОСОБА_5 , з метою нарахування та сплати страхового відшкодування. Однак, відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_5 є експертом у даній галузі, його не було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого розрахунку та інше. Натомість вважає, що висновок експерта №61 від 17.04.2019, яким визначено суму матеріального збитку в розмірі 98225,40 грн., є достатнім доказом, оскільки дана експертиза проведена за ухвалою суду від 12.03.2019 в порядку порушеного кримінального провадження та, як вбачається із висновку, сума матеріального збитку вказана без врахування ПДВ. Окрім того, згідно положень п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особам, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов"язаних з такою діяльністю послуг страхових брокерів та страхових агентів. Виходячи із викладеного, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов"язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. У зв"язку із чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Щодо неврахування експертом при визначенні матеріального збитку коефіцієнту фізичного зносу, то зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ пошкоджений автомобіль марки «Mersedes» 2012 року випуску, згідно загальнодоступних відомостей (інтернет) дата виготовлення даного ТЗ - вересень 2012 року, а ДТП сталася 02.03.2019, тому експертом і не застосовувався коефіцієнт фізичного зносу, оскільки він приймається таким, що дорівнює нулю, згідно п. 7.37 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів №1074/8395 від 24.11.2003. Щодо посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження проведення відновлювального ремонту його автомобіля, то жодним чинним законодавством не передбачено обов`язок здійснити ремонт автомобіля, саме особою, якій завдана шкода, а є лише його правом. Позивач зазначає, що даний автомобіль було відремонтовано власними силами. Також позивач не погоджується із твердженням відповідача про те, що страховик не відшкодовує втрату товарної вартості, адже посилаючись на положення ст. 22 ЦК України, п.п. 2.4, 8.3, 1.6, 8.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). На підставі викладеного просить його позов задоволити.

Відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» 09.11.2020 подано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача про стягнення пені (т. 2 а.с. 26-27).

Також відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» надіслано до суду письмові пояснення (т. 2 а.с. 130-132), у яких зазначається, що 07.03.2019 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся позивач із повідомленням про ДТП. На виконання вимог ст.ст. 22, 29, 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до незалежного оцінювача з метою визначення вартості матеріального збитку, якого зазнав власник ТЗ «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_4 . Згідно Аварійного сертифікату №14-D/56/5, матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ Мерседес», д.н.з. НОМЕР_4 , складає 54308,44 (з ПДВ) та 45257,03 (без ПДВ). Згідно ст. 29, п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (ТЗ) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Таким чином, розмір страхового відшкодування складає 43257,03 грн. (розмір матеріального збитку без ПДВ - франшиза 1000,00 грн.). На підставі заяви позивача про страхове відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатила позивачу вказану суму. Тобто відповідач належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов"язання за страховим випадком. Позивач повідомляв страховику, що відремонтував пошкоджений автомобіль, проте відмовився надати страховику підтверджуючі документи, такі як акти виконаних робіт, рахунки СТО, ремонтні калькуляції СТО, докази перерахунку коштів на СТО. Тобто, на момент подачі позову позивач відремонтував автомобіль, проте приховав від суду та страховика докази вартості відновлювального ремонту. Враховуючи, що позивач заявляв, що ТЗ відремонтовано, то він зобов`язаний був надати суду докази цьому. Адже розмір страхового відшкодування не може бути вищим розміру реально понесених витрат на ремонт пошкодженого майна. Також, враховуючи те, що автомобіль відремонтовано на час подачі позову, то вважає, що позивач не мав права посилатися на висновок автотоварознавчого дослідження. Розрахунок №14-D/56/5, на підставі якого було виплачено страхове відшкодування є чинним та позивачем не доведено, що вартість матеріального збитку визначена аварійним комісаром з порушенням чинного законодавства. Вважає, що саме позивач має надати належні спростовуючі докази неправильності нарахувань страхового відшкодування на підставі Розрахунку №14-D/56/5. Отже, в разі незгоди із Розрахунком №14-D/56/5 позивач не був позбавлений можливості надати суду будь які докази підтверджуючі вартість фактично виконаного ремонту. По справі за клопотанням відповідача було проведено судову автотоварознавчу експертизу. Проте, експертом не було надано відповіді на питання «Який характер та обсяг фактично здійснених ремонтних робі автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_4 , проведений для відновлення його стану після ДТП, яка сталася 02.03.2019? Адже позивач не надав експерту докази вартості фактичного ремонту автомобіля. Експерт в судовому засіданні підтвердив, що визначив вартість відновлювального ремонту автомобіля за середніми ринковими цінами та ним не перевірявся характер і обсяг фактично здійснених ремонтних робіт. Єдине, що вказав експерт, що зчіпний пристрій не було замінено та відремонтовано. У висновку експерт не зазначив причини чому не визначив обсяг і характер фактично здійснених робіт. Отже, вважає, що висновок експерта ОСОБА_7 не повинен прийматися судом до уваги, такий висновок є неналежним та достатнім доказом, який би спростував розрахунки на підставі яких було визначено розмір страхового відшкодування страховиком. До того ж експерт визначив лише близьку вартість матеріального збитку, що є недопустимим. Також експерт включив вартість запасних частин та фарбування пошкодженого автомобіля, 20% ПДВ. Таким чином, вважає, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру позовних вимог, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору ОСОБА_2 , розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с. 42).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2019відкладено підготовче судове засідання; доручено Дарницькому районному суду м. Києва забезпечити провадження судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» (т. 1 а.с. 99).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2019 доручено Дарницькому районному суду м. Києва забезпечити провадження судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» (т. 1 а.с. 122).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2019 задоволено клопотання представника відповідача про призначення у справі автотоварознавчої експертизи, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т. 1 а.с. 133, 134-135).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2020 поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с. 181).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2020 провадження у справі зупинено до встановлення правонаступників (спадкоємців) померлого позивача ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 194).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2020 поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 208).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2020 задоволено заяву представника відповідача, вирішено проводити розгляд справи в режимі відеоконференці із використанням системи EasyCon (т. 1 а.с. 218).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2020 залучено до участі у справі ОСОБА_1 як правонаступника позивача ОСОБА_3 , вирішено передати справу для визначення підсудності, оскільки позивач ОСОБА_1 є суддею Вінницького міського суду Вінницької області (т. 1 а.с. 223).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01.10.2020 визначено підсудність справи за позовом ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Вінницькому районному суду Вінницької області (т. 1 а.с. 229).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2020 прийнято справу до провадження судді Шевчук Л.П., призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с. 233).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.11.2020 відкладено підготовче судове засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 19).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.01.2021 відкладено підготовче судове засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 62-63).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.04.2021 відкладено підготовче судове засідання, задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції із використанням системи EasyCon (т. 2 а.с. 90).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті (т. 2 а.с. 105).

В судове засідання 09.09.2021 позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Путілін Є.В. не з"явилися, представник позивача подав до суду заяву в якій позовні вимог підтримує в повному обсязі за обставин викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та у відповіді на відзив, просить позов задоволити, а справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача (т.2.а.с. 136).

Представник відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, від представника Борзенкової Ю.М. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій також просила врахувати відзив на позовну заяву та письмові пояснення (т.2 а.с. 140).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні, яке відбулося 18.08.2021, за клопотанням представника відповідача було допитано експерта ОСОБА_7 , яким проводилася автотоварознавча експертиза, що призначено ухвалою суду за клопотанням відповідача.

Так допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 показав, що наданий ним висновок експерта він підтримує за викладених у ньому обставин. Додатково вказав, що йому на експертизу позивачем було надано автомобіль який вже було відновлено. Перевіряти те, які особою було встановлено запчастини (нові чи бувші у використанні) йому не надано повноважень. Він здійснює розрахунки за Методикою та із врахуванням того, що на даний автомобіль мають бути встановлені оригінальні запчастини рекомендовані до встановлення заводом-виробником транспортного засобу.

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, інші докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Мельничука А.С. від 15.05.2019 було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000453 від 03.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в діях водія ОСОБА_2 . Копію постанови вирішено направити начальнику Управління патрульної поліції для притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (т.1. а.с. 14-15).

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2019 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (т.1. а.с. 16). Зокрема постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень за наступних обставин: 02.03.2019, о 21 год. 15 хв., водій ОСОБА_2 , в м. Вінниця, по вул. Київській, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки «OPEL ASTRA», р/н НОМЕР_5 , рухаючись в напрямку вул. Чорновола в районі електроопори, 78, не врахував дорожньої обстановки, а також швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «SKODA OCTAVIA A5» р/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , який в свою чергу, в результаті удару допустив зіткнення з транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ E250» р/н НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_1 , який знаходився попереду, в попутному напрямку та не здійснював рух. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КП ВОНД «Соціотерапія», відповідно до висновку № 565, водій ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

03.06.2019 ОСОБА_3 звернувся до Вінницького управління ТДВ СК «Альфа-Гарант» із проханням здійснити йому виплату страхового відшкодування в розмірі зазначеному у висновку експертизи №61 від 17.04.2019 (т. 1 а.с. 12).

Відповідно до висновку експерта №61 від 17.04.2019 вартість відновлювально-ремонтних робіт автомобіля марки «MERSEDES-BENZ E250» р/н НОМЕР_6 , відповідно до механічних пошкоджень може становити 93362,51 грн.; сума матеріального збитку спричинена власнику автомобіля марки «MERSEDES-BENZ E250» р/н НОМЕР_6 , відповідно до технічного стану та строку експлуатації даного транспортного засобу може становити 98225,40 грн. (т.1 а.с. 17-35).

Згідно Розрахунку страхового відшкодування наданого ТДВ СК «Альфа-Гарант» внаслідок пошкодження автомобіля марки «MERSEDES-BENZ E250» р/н НОМЕР_6 , вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) та вартість відновлювального ремонту (з врахуванням зносу деталей що замінюються) становить 45257,03 грн., розмір матеріального збитку становить 45257,03 грн., безумовна франшиза складає 2000,00 грн., сума страхового відшкодування складає 43257,03 грн. (т.1 а.с. 67).

Відповідно до страхового акту №ЦВ/19/1069 від 27.06.2019 розмір страхового відшкодування, яке належить до сплати ОСОБА_3 становить 43257,03 грн. (т.1 а.с. 68).

З копії платіжного доручення №ID-121787 від 27.06.2019 вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало ОСОБА_3 кошти в сумі 43257,03 грн. в якості страхового відшкодування (т.1 а.с. 69).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Вказаний спір регулюється положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.ст. 9, 22-31,35, 36 згаданого Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, хдоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов"язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілій чи іншій особі, яка має право на отримання відшкодування, подає заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст. 988 ч. 1 п. 3 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього (постанова Верховного Суду від 04.07.2018 р. (справа №14-176цс18).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи те, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля марки «Mersedes Benz Е250», д.н.з. НОМЕР_4 (згідно висновку експерта №61 від 17.04.2019), складає 98225,40 грн, а також враховуючи частково сплачену позивачу відповідачем суму матеріального збитку в розмірі 43257,03 грн., суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача у відшкодування шкоди в сумі 54968,37 грн (за виключенням частини виплаченого відповідачем страхового відшкодування в розмір 43257,03 грн), вважаючи висновок експерта належним і допустимим доказом, який містить опис дослідження, обгрунтування висновку на відміну від розрахунку страхового відшкодування (т. 1 а.с. 67), в основу якого покладено Аварійний сертифікат №14-D/56/5, який відповідачем не було долучено до матеріалів справи.

Суд не приймає до уваги висновок автотоварознавчої експертизи №7307/19-21 від 19.02.2020 (т.1 а.с. 165-179), проведеної за клопотанням представника відповідача, та який представник відповідача у своїх письмових поясненнях (т. 2 а.с. 130-132) заперечив, оскільки, на думку представника відповідача, експертом не було надано відповіді на поставлене перед ним питання. Тобто, представник відповідача не підтримав даний висновок в якості власного ж доказу.

Тобто, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 992 ЦК Укарїни у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтями 536 та 625 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимоги про відшкодування 27551,97 грн. - пені за прострочене грошове зобов`язання, 3110,00 грн. - 3% річних, 3789,95 грн. - інфляційних втрат і надано відповідні розрахунки (т.2 а.с. 8-10).

Враховуючи вищезаначені положення закону, суд вважажє, що позов в цій частині підлягає задоволенню та погоджується із наданими позивачем розрахунками. А отже клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги про стягення пені задоволенню не підлягає.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.п.5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач ОСОБА_1 загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в сумі 19645,08 грн., при цьому обґрунтовує її тим, що внаслідок пошкодження його ТЗ зі свого боку він вчинив всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати, чого відповідачем не було здійснено. Затягування відповідачем процесу виплати йому страхового відшкодування на ремонт його ТЗ, порушення ним своїх зобов"язань за договором страхування, забрало значну частину його часу, спричинило йому душевні хвилювання та дискомфорт. Також він вимушений був вживати заходів щодо відновлення пошкодженого майна - ремонту свого автомобіля, оскільки його пошкодження суттєво відобразилося на його звичайному ритмі життя, змінило його звички, порушило його спокій та створило численні перешкоди та додаткові витрати.

Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 19645,08 грн. так як не надав відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди підлягає стягненню сума в розмірі 10000,00 грн.

Саме така сума, на думку суду, є співмірною з понесеними моральними стражданнями власника транспортного засобу.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Судом встановлено, що відповідно до Договору №51 про надання правничої допомоги від 19.06.2019, укладеним між ОСОБА_3 та адвокатом Путіліним Є.В. та ордеру Серії ВН №116521 від 12.07.2019,Договору №179 від 02.11.2020 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Путіліним Є.В., ордеру Серії ВН №160076 від 05.11.2020, адвокату Путіліну Є.В. було надано повноваження для надання правової допомоги при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 , згодом ОСОБА_1 , до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди. Відповідно до квитанції №20 від 11.07.2019 ОСОБА_3 сплачено адвокату Путіліну Є.В. кошти в сумі 4224,00 грн. за надання професійної правничої допомоги, обсяг якої зазначено в Акті №ПЄ-0000001 від 11.07.2019 здачі-прийняття робіт (т.1 а.с. 52-56, т. 2 а.с. 18, 101).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Отже, враховуючи викладене, із відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4224,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 1, 3, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 22, 23, 386, 509, 536, 611, 625, 979, 988, 990, 992, 999, 1166, 1167, 1187, 1192, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 54968 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 37 копійок - невиплаченого страхового відшкодування, 27551 (двадцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 97 копійок - пені за прострочене грошове зобов`язання, 3110 (три тисячі сто десять) гривень - 3% річних, 3789 (три тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 95 копійок - інфляційних втрат, 10000 (десять тисяч) гривень - у відшкодування моральної шкоди, 4224 (чотири тисячі двісті двадцять чотири) гривні - витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», , м. Київ, вул. Л.Українки, 26.

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 .

Суддя Л.П. Шевчук