РІШЕННЯ

Іменем України

27.08.2021 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої-судді Мартьянової С.М.

при секретарі Галімурка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк до шести місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: обмежити ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_1 ; заборонити наближатися на відстань 100 м. до ОСОБА_1 та її матері; заборонити контактувати з ОСОБА_1 та її матір`ю у будь-який спосіб.

В обгрунтування заяви покликається на те, що протягом 21 років проживають разом із співмешканцем ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Протягом останніх років, під час спільного проживання, останній постійно висловлювався нецензурною лайкою в її адресу, погрожував фізичною розправою, вчиняє інші неправомірні дії, внаслідок чого заявниця неодноразово викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Постійні домашні насильства зі сторони мого співмешканця - ОСОБА_2 впливають на її фізичний та психологічний стан, періодично погіршується моє здоров`я та все це також впливає на її матір.

Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі в порядку глави 13 ЦПК України.

В судове засідання заявниця не з`явилася, проте через канцелярію суду до неї надійшла заява в якій вона заявлені вимоги підтримала. Просить заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Суд, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п.2, 7 ч.2ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За положеннями п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до п.3, 4, 14 та 17 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси,стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.6, 8 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що протягом останніх років, під час спільного проживання, ОСОБА_2 постійно висловлюється нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_1 , погрожував фізичною розправою, вчиняє інші неправомірні дії, внаслідок чого заявниця неодноразово викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини.

В результаті чого працівниками поліції було складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Враховуючи фактичні обставини справи та наявні ризики, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 як жертва домашнього насильства потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

За правилами ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 89, 263, 265, 273, 350-6, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису- задовольнити.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк до шести місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме:

обмежити ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 100 м. до ОСОБА_1 та її матері;

заборонити контактувати з ОСОБА_1 та її матір`ю у будь-який спосіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районного суд м.Львова суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган міської ради за місцем проживання заявника.

Повний текст рішення виготовлено 06.09.2021 року.

Суддя Мартьянова С.М.