ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
08 грудня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 12.08.2021 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . 12.08.2021 року право власності позивача на вищевказаний житловий будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 30.08.2021 року від працівників Мотовилівського старостинського округу позивач дізналась про те, що в належному їй на праві власності житловому будинку зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в ньому фактично не проживають з 2014 року, особисті речі в будинку відсутні. Позивач має намір зареєструватися у власному будинку, але реєстрація відповідачів перешкоджає це зробити.
Таким чином, представник позивача просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
04 жовтня 2021 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеними оголошеннями на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про їх виклик до суду.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо права користування жилим приміщенням, регулюються положеннями статей 71 і 72 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що 12.08.2021 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с.10/. 12.08.2021 року право власності позивача на вищевказаний житловий будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с.11/.
Згідно записів Погосподарської книги на 2011-2015 роки Червономотовилівської сільської ради в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.16-18/, аналогічна інформація міститься також у Витязі з реєстру територіальної громади №731 від 03.09.2021 року /а.с.12/.
Відповідно до довідок Мотовилівського старостинського округу вбачається, що гр. ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , також за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 (зареєстрований 02.07.2014 року) та ОСОБА_3 (зареєстрований 26.03.2014 року), але фактично з 2014 року у вищевказаному будинку не проживають, особисті речі відсутні /а.с.13-14, 38/.
Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України», висловив правову позицію, відповідно до якої у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 перешкоджає проживанню відповідачам в спірному будинку, а також будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом.
Відповідачі до суду із заявами про продовження строку збереження за ними житлового приміщення не зверталися, не надали доказів поважності причин відсутності у будинку понад встановлений строк.
У статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідачі у зв`язку з обраним ними способом життя, за власною ініціативою і у добровільному порядку залишили будинок АДРЕСА_1 . Протягом тривалого часу вони не робили спроб самостійно прийти та вселитися до нього, таких вимог у встановленому законом порядку не ставили. Під час своєї відсутності в будинку відповідачі плату за житло, комунальні послуги не вносили.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користування житлом зі сторони ОСОБА_1 порушено не було, відповідачі відсутні в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратили право користування ним, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 71-72 ЖК УРСР, суд, -
ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 283 ЦПК України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська