Справа № 303/991/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Кожух О.А., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року у складі судді Гутій О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня про скасування наказу, поновлення на попередній посаді, -

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позов мотивований тим, що наказом Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» № 84-ОС від 12.06.2020 року «Про зміну структури КНП «Мукачівська ЦРЛ» прийнято рішення закрити гінекологічне відділення шляхом злиття з хірургічним відділенням № 1 з 25.08.2020 року. У зв`язку з тим, що він з 25.08.2020 року знаходиться на лікарняному і за весь цей час ним не було отримано жодних повідомлень про його звільнення /переведення, тощо, він звернувся із запитом до відповідача щодо подальшого статусу гінекологічного відділення; щодо посади, на якій станом на 02.12.2020 року працює позивач з наданням відповідного наказу на призначення/переведення, а також просив надати копію нового штатного розкладу, що діє станом на 02.12.2020 року в частині відділу, де працюють працівники гінекологічного напрямку. З листа відповідача № Л-127 від 21.12.2020 року, який позивач отримав 14.01.2020 року, йому стало відомо, що згідно з наказом № 1449-02 від 21.08.2020 року ОСОБА_1 вважається переведеним на посаду лікаря акушера-гінеколога хірургічного відділення № 1 на 0,5 ставки посадового окладу. Із зазначеним наказом не згідний, оскільки жодного повідомлення про зміну істотних умов праці з 25.05.2020 року, в тому числі щодо переведення ОСОБА_1 на посаду лікаря-акушер-гінеколога хірургічного відділення № 1 на ставку 0, 5 ставки посадового окладу з відповідною оплатою праці та режимом роботи відповідачем в строки, передбачені ст. 32 КЗПП України, здійснено не було. Жодної згоди на переведення на посаду лікаря акушера-гінеколога хірургічного відділення № 1 на 0,5 ставки посадового окладу він не надавав. Крім того просив поновити йому строк на звернення до суду, оскільки копія наказу отримана ним 14.01.2021 року, а тому на момент звернення до суду з позовом тримісячний строк не сплив.

З врахуванням наведеного позивач просив скасувати наказ КНП "Мукачівська ЦРЛ" від 21.08.2020 року № 1449-02 "Про переведення ОСОБА_1 " та поновити його на посаді завідуючого гінекологічним відділенням КНП "Мукачівська ЦРЛ" з 25.08.2020 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року заявлений позов задоволено. Скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» №1449-02 від 21.08.2020 року «Про переведення ОСОБА_1 »

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючого гінекологічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» з 25.08.2020 року.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Комунальне некомерційне підприємство «Мукачівська центральна районна лікарня» просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити. Зокрема, вказано, що позивач займав посаду завідувача гінекологічного відділення на 0,5 ставки посадового окладу та посаду лікаря акушер гінеколога гінекологічного відділення на 0,5 ставки посадового окладу. Згідно із наказом від 12.06.2020 року № 84-ос з 25.08.2020 року закрито гінекологічне відділення шляхом злиття з хірургічним відділенням №1 з переходом всіх юридичних прав та обов`язків. Повідомленням від 25.06.2020 року позивача інформовано, що посада завідувача гінекологічного відділення підлягає скороченню з 25.08.2020 року та запропоновано зайняти посаду лікаря акушер гінеколога хірургічного відділення №1 на 0,5 ставки посадового окладу, а також надано всі інші вакантні посади станом на 25.06.2020 року, які позивач може обіймати. Дана процедура була відповідачем повторена неодноразово, однак відповідач відмовлявся отримувати дані повідомлення, причини відмови не пояснював. Оспорюваний наказ відповідачем винесено на законних підставах, відповідно до ч.2 ст.32 КЗпП України, оскільки, з врахуванням процедури реорганізації в межах спеціальності, кваліфікації, посади, обумовленої трудовим договором не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві на інше робоче місце. При цьому посада завідувача гінекологічного відділення скорочена, але з врахуванням втрати працездатності позивача, та безперервним його перебуванням на лікарняному, позивача з даної посади не звільнено, він і надалі займає дану посаду, яка є позаштатною. Також судом не враховано, що позивачем пропущено строки звернення до суду, оскільки оспорюваний наказ позивачу направлено 28.08.2020 року згідно із журналом вихідної кореспонденції. Крім того, позивач звертався із заявою про проведення перевірки в органи Держпраці і на момент його звернення йому було відомо про факт переведення його на іншу посаду. 30 квітня 2021 року позивач особисто написав заяву про переведення його із позаштатної посади лікаря акушер гінеколога гінекологічного відділення 0,5 ставки посадового окладу на посаду лікаря акушер-гінеколога хірургічного відділення №1 на 0,5 ставки посадового окладу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не надав письмову згоду на запропоновану йому посаду лікаря акушер гінеколога хірургічного відділення № 1 на 0,5 ставки посадового окладу і його переведення на дану посаду супроводжувалось змінами істотних умов праці, відповідач не мав правових підстав видавати оспорюваний наказ, а тому підлягає поновленню на попередній посаді завідувача гінекологічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» з 25.08.2020 року.

З такими висновками суду не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наказу КНП «Мукачівська ЦРЛ» від №202-2 від 12.12.2018 року займав посаду завідувача гінекологічного відділення на 0,5 ставки посадового окладу, та посаду лікаря акушер гінеколога гінекологічного відділення на 0,5 ставки посадового окладу КНП «Мукачівська ЦРЛ»

12.06.2020 р. в.о. директора КНП «Мукачівська ЦРЛ» винесено наказ від 12.06.2020 р. №84-ос «Про зміну структури «КНП «Мукачівська ЦРЛ» та наказ від 12.06.2020 р. № 605-02 «Про зміну штатного розпису КНП «Мукачівська ЦРЛ». Відповідно до наказу №84-ос гінекологічне відділення з 25.08.2020 року закрито шляхом злиття з хірургічним відділенням № 1 з переходом всіх юридичних прав та обов`язків. Згідно із наказом № 605-02 посада завідувача гінекологічного відділення та лікаря акушергінеколога ліквідовані. У хірургічному відділенні №1 передбачено штатна одиниця лікаря акушер гінеколога ( а.с. 14).

На підставі даних наказів попередженням від 25.06.2020 року за № 857 ОСОБА_1 попереджено про його можливе звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП з 25.08.2020 року, а також зазначено, що у разі наявності вакантних посад його буде повідомлено додатково. Згідно із актом № 4 від 25 червня 2020 року ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання попередження. Також у повідомленні від 25.06.2020 року позивачу пропонується посада лікаря акушер- гінеколога хірургічного відділення № 1 із списком вакантних посад. Згідно із актом № 5 від 25.06.2020 року ОСОБА_1 відмовився від підписання та отримання повідомлення, при цьому не повідомив причини відмови від отримання повідомлення, повідомив, що на даний момент не має можливості та часу для ознайомлення із повідомленням (а.с. 82-88).

28.07.2020 року також складено повідомлення про переведення позивача на посаду лікаря акушер-гінеколога хірургічного відділення № 1. Згідно із актом № 6 позивач відмовився від отримання повідомлення (а.с. 89-90).

31.07.2020 року та 07.08.2020 складалися аналогічні повідомлення з пропозицією переведення позивача на посаду лікаря-акушер-гінеколога хірургічного відділення №1. Згідно з актами № 7 та № 8 ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення та отримання повідомлень (а.с. 91-94).

Відповідно до наказу № 1449-02 від 21.08.2020 року «Про переведення ОСОБА_1 » у зв`язку із закриттям гінекологічного відділення шляхом злиття з хірургічним відділенням № 1 з 25.08.2020 року, позивача переведено на посаду лікаря акушера-гінеколога хірургічного відділення № 1 на 0,5 ставки посадового окладу ( а.с. 13).

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із ст.31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці.

У п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що відповідно до статті 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.

Матеріалами справи беззаперечно доведено, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва, згідно яких з 25.08.2020 року закрито гінекологічне відділення шляхом його злиття із хірургічним відділенням №1, посада завідувача гінекологічного відділення та лікаря акушергінеколога гінекологічного відділення, які обіймав позивач ліквідовані, а у хірургічному відділенні №1 передбачено штатна одиниця лікаря акушер гінеколога.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 08 червня 2921 року у позові ОСОБА_1 про скасування наказу відповідача щодо закриття гінекологічного відділення шляхом його злиття із хірургічним відділенням №1 відмовлено та встановлено відсутність порушення законних трудових прав та інтересів позивача.

Матеріалами справи також доведено, що позивачу неодноразово надсилалися відповідачем повідомлення, в яких пропонувалося обійняти посаду лікаря акушер гінеколога у хірургічному відділенні, де передбачена штатна одиниця лікаря акушер гінеколога, однак позивач не погоджувався на таку пропозицію.

З аналізу змісту ч.2 ст.32 КЗпП України, вище вказаних роз`яснень Пленуму ВСУ вбачається, що роботодавець має право на переміщення працівника без його згоди на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці.

Відповідач, з урахуванням даних вимог закону та з урахуванням процедури реорганізації підприємства, в межах спеціальності, кваліфікації, посади, обумовленої трудовим договором, оспорюваним наказом здійснив переміщення позивача на посаду лікаря акушер гінеколога хірургічного відділення №1 на 0,5 ставки посадового окладу без зміни його істотних умов праці і таке не потребувало згоди позивача.

В даному випадку мало місце не переведення позивача на іншу роботу, а саме переміщення, оскільки отримана ним посада лікаря акушер гінеколога хірургічного відділення №1 на 0,5 ставки посадового окладу відповідає його спеціальності, кваліфікації та посаді, яка визначена його трудовим договором - лікар акушер гінеколог на 0,5 ставки посадового окладу, яку він обіймав до його переміщення.

При цьому з посади завідувача гінекологічного відділення, яка скорочена і є позаштатною, позивача ОСОБА_1 , з врахуванням ним втрати працездатності і безперервним його перебуванням на лікарняному, не звільнено і не переведено. На момент ухвалення судом першої інстанції рішення він продовжував займати посаду завідувача гінекологічного відділення.

За вказаних обставин оспорюваний наказ від 21.08.2020 року № 1449-02 "Про переведення ОСОБА_1 " відповідачем винесено відповідно до вимог КЗпП України і ним не порушено трудових прав позивача.

Крім того слід зазначити, що 30.04.2021 року позивач особисто написав заяву про переведення його із позаштатної посади лікаря акушер гінеколога гінекологічного відділення 0,5 ставки посадового окладу на посаду лікаря акушер гінеколога хірургічного відділення №1 на 0,5 ставки посадового окладу.

З посади завідувача гінекологічного відділення позивача звільнено згідно із п.1 ст.40 КЗпП України наказом №547-02 від 28.05.2021 року.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, не врахував вищенаведених фактичних обставин справи та вимог закону, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки, та неправильно дійшов висновку про наявність підстав для скасування оспорюваного наказу і безпідставно поновив позивача на посаді завідувача гінекологічного відділення, яка скорочена, і з якої позивача на момент ухвалення судом першої інстанції звільнено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в заявленому позові з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня про скасування наказу, поновлення на попередній посаді відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2021 року.

Головуючий :

Судді: