єдиний унікальний номер справи 546/151/21
номер провадження 2/546/255/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., представника позивача Казакова О.А., представниці відповідача Закуренко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору,-

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 19 лютого 2021 року з позовом звернувся позивач ОСОБА_1 . У позові зазначається про те, що в провадженні Решетилівського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №546/873/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Як повідомляє АТ КБ «ПриватБанк» в своєму позові, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 05.09.2012. Однак позивач вказує, що на час укладення кредитного договору 05.09.2012 він був неповнолітнім. Банком на підтвердження виникнення зобов`язань у ОСОБА_1 надана копія анкети - заяви №б/н від 05.09.2020 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної цивільної справи, не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 05.09.2012. Крім всього іншого, позивачем не було надано доказів на підтвердження згоди батьків відповідача на укладення кредитного договору.

Посилаючись на положення статей 203, 215, 222, 1054 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просив визнати договір АТ КБ «ПриватБанк» про надання банківських послуг №б/н від 05.09.2012 недійсним та стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката 5000,00 грн.

Провадження по даній справі було відкрито ухвалою суду від 23.02.2021, підготовче судове засідання було призначене на 25 березня 2021 року, яке було відкладено на 28 квітня 2021 року.

Підготовче судове засідання було проведено 28 квітня 2021 року, розгляд справи призначено на 31 травня 2021 року, яке в зв`язку з неявкою сторони відповідача було відкладено на 26 липня 2021 року.

Ухвалою суду від 26.07.2021 було задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи матеріали цивільної справи №546/151/21 20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відкладено судове засідання на 03 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 30.08.2021 було задоволено клопотання представниці відповідача ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

30 серпня 2021 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення з додатками відповідно до яких позивач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 05.09.2012, на підставі чого 02.10.2012 він отримав дебетову особисту картку. Тобто 02.10.2012 ОСОБА_1 було відкрито дебетовий рахунок для зберігання власних коштів без отримання кредиту. В подальшому, будучи повнолітньою особою, ОСОБА_1 звертався до банку з метою отримання кредитних карток, в результаті чого отримав наступні кредитні картки: 24.04.2014 картка № НОМЕР_1 (строк дії до 01/18); 29.09.2014 картка № НОМЕР_2 (строк дії до 09/18); 25.11.2014 картка № НОМЕР_2 (строк дії до 09/18); 17.06.2015 картка № НОМЕР_3 (строк дії до 11/16); 15.07.2015 картка № НОМЕР_4 (строк дії до 01/18); 11.01.2017 картка № НОМЕР_5 (строк дії до 07/20); 25.07.2018 картка № НОМЕР_6 (строк дії до 12/21). Кредитний ліміт на картку було встановлено 21.04.2014 у розмірі 500,00 грн, який було збільшено до 2000,00 грн 31.07.2014. Саме з 24.04.2014, будучи повнолітньою особою з повною цивільною дієздатністю, позивач ОСОБА_1 вперше фактично отримав кредит, використавши кредитний ліміт на картці № НОМЕР_1 та в подальшому 31.07.2014 сплатив утворений на той час борг. Надалі позивач неодноразово використовував кредитні кошти в межах кредитного ліміту на виданих картках та здійснював часткове погашення заборгованості, що підтверджується банківською випискою. Кредитні зобов`язання у позивача виникли вже після досягнення ним повноліття та повної цивільної дієздатності, а тому згода його батьків (усиновлювачів) не вимагається. Будь - яких заперечень стосовно укладеного договору, отримання карток, встановлення сум кредитного ліміту на картках тощо, ні під час укладення договору, ні протягом його дії від ОСОБА_1 , не надходило. Крім того, посилаючись на положення статті 257 ЦК України та те, що оспорюваний позивачем договір було укладено 05.09.2012, то строк позовної давності сплив 05.09.2015. Зважаючи на викладені обставини просили в позові відмовити (а.с.а.с.50-51).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, посилався на викладені в позові обставини.

Представниця відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на викладені у поясненнях обставини, просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та матеріали долученої цивільної справи №546/151/21 і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Cудом встановлено, що 05 вересня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_1 шляхом підписання заяви, укладено договір, згідно з умовами якого останній отримав дебетну картку (а.с. 11, справа №546/151/21). Вказано обставина підтверджується тим, що на звороті Анкети - заяви від 05.09.2012 в графі «виявляю бажання оформити на своє ім`я» відмітка стоїть напроти рядка «Дебетова особиста картка» (звор а.с. 11, справа №546/151/21).

У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Як вбачається з копії паспорта позивача, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Тобто на момент підписання 05 вересня 2012 анкети - заяви позивач ОСОБА_1 був неповнолітнім.

25 листопада 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_1 , шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, укладено кредитний договір. У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 12, справа №546/151/21).

Як вбачається із заяви на внесення персональних даних клієнта ПриватБанка від 10.04.2014 в Анкету клієнта було внесено дані про те, що ОСОБА_1 на дату внесення змін є солдатом ВЧ 3024 (а.с. 42, справа №546/151/21).

Позивачу ОСОБА_1 на підставі кредитного договору було видано кредитні картки: 24.04.2014 картка № НОМЕР_1 (строк дії до 01/18); 29.09.2014 картка № НОМЕР_2 (строк дії до 09/18); 25.11.2014 картка № НОМЕР_2 (строк дії до 09/18); 17.06.2015 картка № НОМЕР_3 (строк дії до 11/16); 15.07.2015 картка № НОМЕР_4 (строк дії до 01/18); 11.01.2017 картка № НОМЕР_5 (строк дії до 07/20); 25.07.2018 картка № НОМЕР_6 (строк дії до 12/21) (а.с. 9, справа №546/151/21).

Тобто вперше кредитна картка позивачу ОСОБА_1 була видана 24.04.2014 (після досягнення ним повноліття).

Відповідно до довідки Приватбанк про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н): старт карткового рахунку 24.04.2014 № НОМЕР_1 , кредитний ліміт встановлено в розмірі 500,00 грн; 31.07.2014 кредитний ліміт збільшено до 2000,00 грн (а.с. 10, справа №546/151/21).

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , кредитний ліміт встановлено 24 квітня 2014 року в сумі 500,00 грн., в графі «Залишок після операції», яка відображає загальну суму заборгованості, на цю дату вказано 0,00 грн. Інформації про видачу кредитних коштів ОСОБА_1 та існування у нього заборгованості до цієї дати виписка не містить. Останній користувався наданими картками, знімаючи готівкові кошти та поповнюючи свій рахунок, фактично погодившись на запропоновані банком умови (а.с.а.с. 49-51, справа №546/151/21).

Надаючи оцінку виписці як доказу по справі, суд зазначає наступне.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін.

Отже банківська виписка про стан рахунку є належним та допустимим доказом в даній справі, який підтверджує факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до вимог частин 1-4 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Тобто, підписавши Анкету - заяву, позивач погодився на запропоновані банком умови щодо оформлення дебетної картки.

Щодо позовної вимоги про визнання недійним кредитного договору суд зазначає наступне.

В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) (частина 1 статті 34 ЦК України).

Згідно зі ст. 31 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини; здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право, зокрема, самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку) (пункт 4 частини 1 статті 32 ЦК України).

Нормами цієї статті визначено неповну цивільну дієздатність осіб від 14 до 18 років, обсяг якої дає право цим особам розпоряджатися своїм заробітком, відкривати вкладні рахунки, накопичувати кошти, тобто вчиняти дії, які позитивно впливатимуть на розвиток фізичної особи та її самостійності.

Як було встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту картку, що підтверджується Анкетою - заявою від 05.09.2012. На час укладення даного договору позивачу ОСОБА_1 виповнилося повних 17 років.

Дебетова картка (Debit Card) - різновид банківської платіжної картки. Дебетова картка призначена для отримання готівки, виконання інших операцій, доступних в меню банкомата або установи банку, оплати купівлі товарів та послуг, у т.ч. з використанням електронних терміналів. Для отримання Дебетової картки клієнт, зазвичай, вносить на рахунок у банку певну суму. Розміром внеску визначається так званий ліміт карти, який доступний власнику дебетової картки для використання. Різновидами дебетової картки є зарплатна, студентська та пенсійна картки. Для таких дебетових карток банк не вимагає внеску і не стягує плату за надання картки, а лімітом для них є нарахована сума заробітної плати, пенсії чи стипендії (Банківська енциклопедія, Київ, ЦНД - «ЗНАННЯ» , 2011, https://old.bank.gov.ua/doccatalog/document?id=112997).

Отже, різниця між кредитною карткою та дебетовою полягає в тому, що на дебетовій картці знаходяться особисті кошти клієнта, якими останній може вільно розпоряджатись в межах всієї суми, а на кредитній картці зберігаються кошти банківської установи, які за згодою сторін надаються клієнту у вигляді кредиту в певному розмірі зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Таким чином суд доходить висновку, що на момент підписання анкети-заяви ОСОБА_1 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності для отримання дебетової картки. Доказів того, що 05 вересня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір з відповідними правами та обов`язками сторін та того, що ОСОБА_1 отримав 05.09.2012 кредитну картку матеріали справи не містять. В той час, як дослідженими доказами встановлено, що кредитні відносини між сторонами виникли саме з 24.04.2014, тобто, після досягнення ОСОБА_1 повноліття.

Зважаючи на викладене, укладений між сторонами 05 вересня 2012 року договір про приєднання до банківських послуг, внаслідок якого позивач ОСОБА_1 отримав дебетову особисту картку відповідає вимогам закону і підстави для визнання його недійсним відсутні.

Той факт, що в позовній заяві по справі №546/151/21 позивач посилається саме на договір від 05 вересня 2012 року, як на підставу своїх вимог та заперечень, на що звертав увагу представник позивача ОСОБА_3 , не спростовує даних висновків суду, що були зроблені на підставі повного та детального дослідження доказів по справах, якими підтверджується виникнення кредитних правовідносин вже після досягнення позивачем ОСОБА_1 повноліття.

Щодо посилання представників відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 зазначила, що виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що права позивача порушені не були, судом не вирішується питання щодо застосування позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивача ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

При подачі позову з подібними вимогами розмір судового збору становить 908,00 грн.

Оскільки в задоволенні позову суд відмовляє, а позивач був звільнений від сплати судового збору, то судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн слід віднести за рахунок держави.

На підставі ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач - Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Повний текст рішення складений 13 вересня 2021 року.

Суддя Ю.В. Зіненко