Справа № 444/2731/21
Провадження № 2/444/1014/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції /м. Львів/ про визнання права на середню земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на земельну частку (пай) площею 2,03 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташований на території Надичівської сільської ради (на сьогоднішній день - Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області), право на який ОСОБА_2 мала на підставі сертифіката серії НОМЕР_8, виданого Надичівською сільською радою 17.04.1997 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 908 та права на земельну частку (пай) площею 2,19 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташований на території Надичівської сільської ради (на сьогоднішній день - Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області), право на який ОСОБА_3 мала на підставі сертифіката серії НОМЕР_7, виданого Надичівською сільською радою 17.04.1997 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 907 та який фактично успадковий ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак юридичною не оформлений.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 на підставі рішення Надичівської сільської ради від 20.06.1995 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,19 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Надичівської сільської ради. Землю було передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

Ще за життя, а саме 28.09.1995 року, ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіт нею не змінювався і не скасовувався.

ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 , 1936 року народження за даною адресою.

Позивачка зазначає, що так як ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала разом із своєю тіткою, ОСОБА_3 , як наслідок вони вели спільне господарство, а тому ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 .

Стверджує, що 31.05.2017 року ОСОБА_2 звернулася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу № 243/2017, однак за життя ОСОБА_2 не встигла юридично оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 , хоча фактично таку прийняла.

Також ОСОБА_2 на підставі рішення Надичівської сільської ради від 20.06.1995 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,03 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Надичівської сільської ради. Землю було передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

Позивачка вказує, що 02.07.2013 року ОСОБА_2 було складено заповіт, згідно якого вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка звертає увагу, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 вона змінила внаслідок реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як наслідок ОСОБА_2 склала заповіт в її користь.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме право на середню земельну частку (пай), яке належало їй на підставі сертифіката, а також і на право на земельну частку (пай), належний ОСОБА_3 , який був фактично успадкований за заповітом, але юридично не оформлений ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 стверджує, що на час смерті ОСОБА_2 вона не була зареєстрована та не проживала разом із ОСОБА_2 .

В той же час 27.01.2020 року звернулася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто подала нотаріусу в шестимісячний строк після смерті спадкодавця заяву, як наслідок є такою, що прийняла спадщину, виходячи із норми ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Однак Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом № 734/01-16 від 16.08.2021 року фактично відмовила їй, ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 2,03 га, що розташований на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області та належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на право на спадщину на земельну частку (пай), площею 2,19 га, що розташований на території Надичівської сільської ради Львівського району Львівської області і належав ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила, так як нею не було подано в нотаріальну контору оригіналів правовстановлюючих документів нового взірця на вищезгадані земельні паї та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказані земельні паї в порядку спадкування.

Стверджує, що правовстановлюючі документи на право на дані земельні частки (паї) нового зразка не можуть бути видані на ім`я померлих, оскільки вони втратили цивільну правоздатність та дієздатність, а тому враховуючи наведені вище обставини, вважає, що її право на дані земельні частки (паї) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в підоготове судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від них на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, думку щодо позову не висловлено.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Віднів, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , який виданий 20.04.2018 року органом 4615.

З копії сертифіката на право власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_7 від 17.04.1997 року, вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення Надичівської сільської ради від 20.06.1995 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,19 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Надичівської сільської ради. Землю було передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

Даний сертифікат зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 907.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що стверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9 від 31.05.2017 року.

Ще за життя, а саме 28.09.1995 року, ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 .

Даний заповіт посвідчений Паславською Богданою Михайлівною , секретарем виконавчого комітету Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області і зареєстрований в реєстрі за № 142, що підтверджується його копією.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області 07.10.1996 року, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 07.10.1996 року було зроблено запис за № 46. Заповіт не змінювався і не скасовувався.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, суд приходить до висновку про те, що до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з статтею 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Як наслідок суд констатує, що спадкування після смерті ОСОБА_3 відбувалося по заповіту.

Згідно з ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Суд враховує, що ОСОБА_3 померла у віці 85 років, відповідно її батьки померли ще раніше.

ОСОБА_3 не була одруженою, дітей не мала, відповідно неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатного чоловіка, батьків (усиновителів), утриманців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 немає.

Як наслідок судом встановлено, що ОСОБА_2 , на користь якої було складено заповіт ОСОБА_11 , була спадкоємцем за заповітом всього майна після смерті спадкодавця.

Згідно з ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Довідкою № 1237, яка видана 31.08.2021 року Куликівською селищною радою Львівського району Львівської області, старостою села Надичі, села Гребінці, села Нове Село, села Кошелів, села Стронятин, села Віднів, села Сулимів, села Звертів, стверджується, що на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 , 1936 року народження за даною адресою.

З копії довідки № № 1236, яка видана 31.08.2021 року Куликівською селищною радою Львівського району Львівської області, старостою села Надичі, села Гребінці, села Нове Село, села Кошелів, села Стронятин, села Віднів, села Сулимів, села Звертів, вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала разом із померлою ОСОБА_3 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 .

Так як ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала разом із своєю тіткою, ОСОБА_3 , як наслідок вони вели спільне господарство, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2017 року ОСОБА_2 звернулася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу № 243/2017, номер у спадковому реєстрі 60728017, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47920928 від 31.05.2017 року.

Однак суд бере до уваги, що за життя ОСОБА_2 не встигла юридично оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 , хоча фактично таку прийняла.

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьком був ОСОБА_12 , матір`ю - ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

З копії сертифіката на право власності на землю (середню земельну частку) серії НОМЕР_8 від 17.04.1997 року вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення Надичівської сільської ради від 20.06.1995 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,03 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Надичівської сільської ради. Землю було передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

Даний сертифікат зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 908.

Судом встановлено, що 02.07.2013 року ОСОБА_2 було складено заповіт, згідно якого вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Даний заповіт посвідчено Дацко Надією Михайлівною , секретарем виконавчого комітету Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 27. По даних, які знаходяться у виконавчому комітеті Надичівської сільської ради, заповіт заповідачем не змінено і не скасовано, що підтверджується його копією.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , яке видане Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 28.03.2018 року, вбачається, що позивач своє дошлюбне прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 змінила внаслідок реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, дошлюбним прізвищем позивачки є ОСОБА_1 .

Як наслідок судом встановлено, що ОСОБА_2 склала заповіт в користь позивачки.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 08.01.2020 року було складено відповідний актовий запис № 4 та що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області 08.01.2020 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме право на середню земельну частку (пай), яке належало їй на підставі сертифіката, а також і на право на земельну частку (пай), належний ОСОБА_3 , який був фактично успадкований за заповітом, але юридично не оформлений ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 .

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З копії довідки № 1235, яка видана 31.08.2021 року Куликівською селищною радою Львівського району Львівської області, старостою села Надичі, села Гребінці, села Нове Село, села Кошелів, села Стронятин, села Віднів, села Сулимів, села Звертів, вбачається, що на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 сама.

Тобто на час смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 не була зареєстрована та не проживала разом із ОСОБА_2 .

В той же час судом встановлено, що позивач 27.01.2020 року звернулася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто подала нотаріусу в шестимісячний строк після смерті спадкодавця заяву.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що позивачка є такою, що прийняла спадщину, виходячи із норми ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Внаслідок звернення ОСОБА_1 у Жовківську державну нотаріальну контору було зареєстровано спадкову справу №39/2020, номер у спадковому реєстрі 65411021, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59165636 від 27.01.2020.

Позивачці 16.08.2021 року Галань О. Я. , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з двох кімнат, житловою площею 34,1 кв. метри, кухні, коридору, санвузла, веранди, загальною площею 58,4 кв. метри, при будинку є погріб, два сараї, споруди.

Житловий будинок належав ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області 18.07.1991 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро технічної інвентаризації 18.07.1991 року за № 35, після смерті якої ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила.

Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 977, що підтверджується його копією.

Позивачем зареєстровано право власності на даний житловий будинок, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 270645096 від 16.08.2021 року.

Однак Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) листом № 734/01-16 від 16.08.2021 року фактично відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 2,03 га, що розташований на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області та належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на право на спадщину на земельну частку (пай), площею 2,19 га, що розташований на території Надичівської сільської ради Львівського району Львівської області і належав ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила, так як позивачем не було подано в нотаріальну контору оригіналів правовстановлюючих документів нового взірця на вищезгадані земельні паї та роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права на вищевказані земельні паї в порядку спадкування.

Суд звертає увагу на те, що згідно копій довідок № 1238 та № 1239, які видані 31.08.2021 року Куликівською селищною радою Львівського району Львівської області, старостою села Надичі, села Гребінці, села Нове Село, села Кошелів, села Стронятин, села Віднів, села Сулимів, села Звертів, вбачається, що на земельний пай площею 2,03 га, який належав ОСОБА_2 , та на земельний пай, площею 2,19 га, який належав ОСОБА_3 відповідно, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, заборони та арештів немає.

З матеріалів справи вбачається, що ніхто крім позивача не звертався за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Тобто суд приходить до висновку, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , прийняла спадщину після її смерті, оскільки в шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті спадкодавця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ще за життя необхідно було обміняти сертифікати на земельну частку (пай) старого зразка на новий, який затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801.

Згідно з ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак позивачкою не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікати на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 нового зразка, оскільки вони померли, а тому втратили цивільну правоздатність та дієздатність.

Отже, позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , прийняла після її смерті спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті.

Однак спадщини на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,03 га умовних кадастрових гектарів, який належав ОСОБА_2 згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка та спадщини на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,19 га умовних кадастрових гектара, який належав ОСОБА_3 згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка та який фактично був успадкований ОСОБА_2 , однак юридично не оформлений, не може оформити, так як відсутні правовстановлюючі документи на право на дані земельні частки (паї) нового зразка, які водночас не можуть бути видані на ім`я померлих, оскільки вони втратили цивільну правоздатність та дієздатність.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що право позивачки на дані земельні частки (паї) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою та фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий 20.04.2018 року органом 4615, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) площею 2,03 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташований на території Надичівської сільської ради (на сьогоднішній день - Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області), право на який ОСОБА_2 мала на підставі сертифіката серії НОМЕР_8, виданого Надичівською сільською радою 17.04.1997 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 908 та право на земельну частку (пай) площею 2,19 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташований на території Надичівської сільської ради (на сьогоднішній день - Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області), право на який ОСОБА_3 мала на підставі сертифіката серії НОМЕР_7, виданого Надичівською сільською радою 17.04.1997 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 907 та який фактично успадковий ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак юридичною не оформлений.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ясиновський Р. Б.