Справа № 500/3090/18
Провадження № 2-ві/946/5/21
УХВАЛА

07 вересня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Адамова А.С.,

при секретарі - Тюміній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» - Стойкової Любові Костянтинівни про відвід судді Смокіної Г.І. по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа: Селянське (фермерське) господарство «Чебана Петра Григорійовича» про визнання договору оренди недійсним та стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. перебуває цивільна справа №500/3090/18 (провадження № 2/946/934/21) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа: Селянське (фермерське) господарство «Чебана Петра Григорійовича» про визнання договору оренди недійсним та стягнення збитків.

Представником позивача ОСОБА_2 у справі був заявлений відвід головуючому судді Смокіній Г.І., в якому вона посилається на таки підстави для відводу: 1) суддя Смокіна Г.І. у минулому дозволяла собі проводити судові засідання за її участі, де демонстративно допускала вкрай неетичну поведінку щодо неї, публічно принижуючи її за присутності її процесуальних опонентів, чим остаточно підірвала довіру до себе як судді; 2) суддя Смокіна Г.І., перебуваючи та діючи у статусі судді, демонстративно дозволяла собі публічно принижувати її за присутності необмеженої кількості відвідувачів суду; 3) суддя Смокіна Г.І., перебуваючи та діючи у статусі судді, демонстративно дозволяла собі перемигуватися безпосередньо у судовому засіданні з її процесуальними опонентами, чим остаточно підірвала довіру до себе як судді; 4) суддя Смокіна Г.І., перебуваючи та діючи у статусі судді, демонстративно дозволяла собі поза процесуальні контакти з її процесуальними опонентами (зокрема, у цивільній справі №500/2395/18), чим остаточно підірвала довіру до себе як судді; 5) суддя Смокіна Г.І. була викрита нею у використанні підроблених документів у цивільній справі № 500/2395/18 на користь її же процесуальних опонентів; 6) суддя Смокіна Г.І. була викрита нею у сприянні використанню підроблених документів відповідачам та іншим особам у рамках судового розгляду цивільної справи №500/2395/18; 7) у рамках судового розгляду цивільної справи №500/2395/18 суддя Смокіна Г.І. неодноразово, діючи на користь членів організованого злочинного угруповання, допускала бездіяльність щодо постановлення окремої ухвали, чим здійснювала та продовжує здійснювати підтримку осіб, викритих нею у злочинній діяльності; 8) у рамках судового розгляду цивільної справи №500/2395/18, суддя Смокіна Г.І., діючи на користь членів організованого злочинного угруповання, призначила експертизи на підставі підроблених документів, чим умисно затягнула на користь її процесуальних опонентів розгляд судової справи №500/2395/18 на 6 місяців, чим злісно порушила розумні строки судового розгляду у зазначеній цивільній справі; 9) проти судді Смокіної Г.І. вона неодноразово подавали скарги до Вищої ради правосуддя з підстав численних порушень суддівської етики суддею Смокіною Г.І., через що вона не може в принципі очікувати від судді Смокіної Г.І. неупередженого розгляду будь-якої справи; 10) вона на суддю Смокіну Г.І. неодноразово подавала заяви про вчинення суддею Смокіною Г.І. злочинів, пов`язаних з використанням підроблених документів у цивільній справі № 500/2395/18, через що вона не може очікувати від судді Смокіної Г.І. неупередженого розгляду будь-якої справи; 11) за її заявою про вчинення суддею Смокіною Г.І. злочинів на користь організованого злочинного угруповання, пов`язаних з використанням підроблених документів у цивільній справі № 500/2395/18, було відкрите кримінальне провадження, в якому вона має статус потерпілої та цивільного позивача, що категорично виключає участь судді Смокіної Г.І. у здійсненні нею правосуддя у будь-якій справі за її участю; 12) через подання нею цивільного позову до судді Смокіної Г.І. про відшкодування суддею Смокіною Г.І. моральної шкоди у рамках кримінального провадження, суддя Смокіна Г.І. підлягає безальтернативному відводу (самовідводу); 13) перманентна незаконна діяльність судді Смокіної Г.І. вказує на те, що суддя Смокіна Г.І. не може надати будь-які (навіть мінімальні) гарантії для забезпечення об`єктивного розгляду конкретної справи, що є безальтернативною підставою для відводу Смокіної Г.І. («Salov v. Ukraine», п. 85; «Bоrgers v. Belgium», п. 26); 14) через перебування судді Смокіної Г.І. під повним контролем організованої злочинності, суддя Смокіна Г.І. не може в принципі бути незалежним судом, адже суддя Смокіна Г.І., як засвідчили зображені вище події, демонструє відсутність гарантій щодо тиску на суддю Смокіну Г.І. та повну відсутність зовнішні атрибутів незалежності («Campbell and Fell v. the UK», п. 78; «Naumenko v. Ukraine», п. 95; «Salov v. Ukraine», n. 80; «Lavents v. Latvia», п. 117; «Findlay v. the UK», n. 73); 15) суддя Смокіна Г.І., як засвідчили події та обставини, вказані вище, має особисту зацікавленість та упередженість при розгляді цивільної справи № 500/2395/18, що повністю виключає можливість розгляду цією суддею також й інших справ за її участі («Academy Trading Ltd. and Others v. Greece», n. 43; «Daktaras v. Lithuania», п. 30; «Moiseyev v. Russia», п. 174); 16) суддя Смокіна Г.І. не може розглядати цю та інші справи за її участі відповідно до суб`єктивного критерію, а саме через її особисті переконання та її поведінки, які аналізуються у цій заяві («/Fey v. Austria», п.п. 28-30; «Wettstein v. Switzerland», n. 42; «Pullar v. the UK», n. 38; «Belukha v. Ukraine», n. 49); 17) суддя Смокіна Г.1. вже прилюдно висловлювала у відкритий спосіб своє негативне ставлення до неї. Між тим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, якщо судяя, який розглядає справу, публічно вживає вислови, що містять натяк на негативну оцінку однієї зі сторін у справі, є підставою для відводу такого судді («Daktaras v. Lithuania», п. 31; «Buscemi v. Italy», п.п. 67-68; «Lavents v. Latvia», п. 118); 18) щодо об`єктивного критерію, то, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, об`єктивна перевірка переважно стосується ієрархічних чи інших зав`язків між суддею або іншими учасниками судового процесу. У зв`язку з цим, навіть зовнішній вигляд може мати певне значення, або, іншими словами, «справедливість повинна бути не тільки здійснена, це повинно бути помітно». На кону стоїть довіра, яке суди в демократичному суспільстві повинні вселяти народу («Mikhaylova v. Ukraine, п. 56). Між тим, ті висловлення та дії, які у неприхований спосіб продемонструвала суддя Смокіна Г.І. при розгляді цивільної справи № 500/2395/18, свідчать про те, що суддя Смокіна Г.І. не є здатною здійснювати правосуддя як у цивільній справі №500/2395/18, так і в інших справах за її участі; 19) через свої дії, зазначені вище, суддя Смокіна Г.І. не може в принципі вселяти довіру суспільству, і насамперед сторонам у процесі («Thomann v. Switzerland», п. 30; «Bochan v. Ukraine», п. 66; «Salov v. Ukraine», п. 81; «Bulat v. Austria», п. 31), що є додатковою підставою для її відводу; 20) той факт, що суддя Смокіна Г.І. за 6 місяців жодним чином не відреагувала на її численні скарги з приводу її дій, спрямованих на приниження її, та з приводу її поза процесуальних контактів з її процесуальними опонентами, за принципом мовчазної згоди вона повністю погодилася з її скаргами, що також виключає її участь у розгляді цієї цивільної справи.

Таким чином, з урахуванням викладеного, враховуючи викладені вище факти та обставини, які свідчать про особисту зацікавленість судді Смокіної Г.І. у розгляді справи проти представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» Стойкової Л.К., а також наявність численних доказів, що свідчить про наявність вкрай упередженого ставлення судді Смокіної Г.І. до ней та явної ненависті до неї, представник ТОВ «Злагода» Стойкова Л.К. заявляє відвід судді Смокіній Г.І. у цивільній справі № 500/3090/18.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено ст.40 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.7, ч. 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що підстав для задоволення заяви про відвід судді не має, обставин, передбачених ЦПК України, зокрема, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не встановлено, докази наявності таких обставин не надані.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зокрема у п.66, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії п. 43).

При цьому, ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" 18 червня 2015 року п.78 вказав на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження) (див. також рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"; рішення ЄСПЛ у справі "Коробов проти України" від 21.07.2011 року).

У даному випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» Стойкової Л.К. про вчинення суддею Смокіною Г.І. злочинів на користь організованого злочинного угруповання, пов`язаних з використанням підроблених документів у цивільній справі № 500/2395/18 відомості якої внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Проте суду не надано жодного доказу про внесення відомостей стосовно судді Смокіної Г.І. до ЄРДР, вказані доводи в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належними та допустимими доказами, а наявність судового рішення, що ухвалене вказаним суддею в іншій справі, не свідчить про його упереджене ставлення до представника позивача як до особи взагалі чи в даній справі.

Крім того, суд звертає увагу, що зам факт внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення злочину, зокрема й суддею, що розглядає справу, не є самостійною підставною для відводу судді від розгляду справи. Так само не може вважатися самостійною підставою для відводу й звернення сторони по справі до ВРП із скаргою на дії судді.. Вказані висновки також співпадають із приписами Правил організації ефективного цивільного судочинства, що затверджені Радою суддів України рішенням №14 від 28.02.2020 року, з текстом яких можна ознайомитися за посиланням: https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/.

Заявником також не надано й доказів наявності інших доказів в підтвердження обставин, на які він вказує у заяві, які б свідчили про упередженість судді та про протиправну зацікавленість у розгляді справи. Факт чисельних звернень заявника із викладенням вказаних обставин не є належним доказом їх існування у дійсності.

Доводи заявника в підтвердження наявності підстав для відводу судді не зводяться до вимог, визначених ст. 36 ЦПК України.

Будь-яких підстав, передбачених ЦПК України, у заяві заявником зазначено не було, та не було надано відповідних доказів їх наявності. Крім того, доказів в підтвердження обставин, на яких наголошує заявник, щодо порушення суддею прав заявниці, протиправної поведінки судді, безпідставного затягування розгляду справи, тощо, не надано.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи зміст заяви про відвід судді та відображені у ній доводи для відводу судді, суд дійшов до висновку про те, що заява представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» Стойкової Л.К. не ґрунтується на нормах ЦПК України, якими регулюється питання відводу суду, обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Смокіної Г.І. або її заінтересованості в результатах розгляду справи, не доведені, а тому суд не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-40, 260-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» - Стойкової Любові Костянтинівни про відвід судді Смокіної Г.І. по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_1 , третя особа: Селянське (фермерське) господарство «Чебана Петра Григорійовича» про визнання договору оренди недійсним та стягнення збитків - відмовити.

Судовий розгляд продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.С.Адамов