ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

06 вересня 2021 року

м. Харків

справа № 2024/2-2412/11

провадження № 22-ц/818/5802/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.,

суддів Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

розглянув у порядку підготовки до апеляційного розгляду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року, постановлене суддею Гримайло А.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності,-

у с т а н о в и в:

Рішенням Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено.

На зазначене рішення суду першої інстанції 13 серпня 2021року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 не отримував повний текст рішення суду першої інстанції від 25 жовтня 2011 року та дізнався про існування рішення 28.07.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційну інстанції вважає, що відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження, виходячи з такого.

Згідно з частиною третьою статті 3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 222 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України 2004 року) копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин. Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді. Якщо судовим рішенням відповідачеві заборонено вчиняти певні дії, що потребуватиме вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, копія такого судового рішення також надсилається цим органам та/або особам у строки та порядку, визначені цією статтею.

Згідно зі статтею 292 ЦПК України у редакції, що діяла на час подання апеляційної скарги сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (частина перша статті 294 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною першою статті 354 ЦПК України у редакції чинній на момент подання апеляційної скаргивстановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина друга статті 354 ЦПК України). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини другої статті 358ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Правова конструкція вищезазначеної норми ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, то строк на апеляційне оскарження може бути поновлений лише за наявності двох умов, а саме: 1) якщо заявник не був повідомлений про розгляд справи або не залучений до участі у ній, за умови, що суд ухвалив рішення про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) строк на апеляційне оскарження пропущене внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Статтею 126ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Отже, у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої статті 358 ЦПК України.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеження встановлені державами членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказував на те, що строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року пропущено ним з поважних причин.

Перевіряючи наведені доводи апелянта, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 присутній в судовому засіданні не був, копію оскаржуваного рішення отримав 20.09.2018 року (а.с. 98).

Однак, апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року ОСОБА_1 подав 13 серпня 2021 року, тобто після спливу більш ніж одного року з моменту складення повного тексту судового рішення.

Так, матеріали справи свідчать про те, що 02.04.2013 року ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

В подальшому, ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу повернути апелянтам та не направляти до апеляційного суду Харківської області, у зв`язку з примиренням сторін та зацікавлених осіб, тобто про наявність вказаної справи апелянт був обізнаний.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 присутній не був, копію оскаржуваного рішення отримав 20.09.2018 року (а.с. 98).

Звертаючись 13.08.2021 року з апеляційною скаргою, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 зазначив, що з вказаним рішенням ознайомилися лише 28.07.2021 року.

Між тим, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звертаючись 02.04.2013 року до суду з апеляційною скаргою вже на той час був обізнаний про оскаржуване судове рішення.

Встановивши, що ОСОБА_1 був обізнаний про ухвалення рішення за результатами його позову, наявності обставин непереборної сили, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження рішення Золочівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2021 року, не вказав та не надав відповідних доказів, правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції немає.

Статтею 44ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладено, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року слід відмовити.

Керуючись ч. 3 ст. 3, ст. ст. 354, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2011 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.В. Бурлака

А.В. Котелевець