Справа № 347/2275/19
Провадження № 22-ц/4808/1217/21
Головуючий у 1 інстанції Драч Д. С.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчук І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Пацаган В.В.

з участю ОСОБА_1

державних виконавців Винничук О.М. та Федорчука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Винничук Оксани Михайлівни та ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2021 року,постановлену в складі судді Драч Д.С. у м. Косів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з скаргою на дії державних виконавців Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Винничук Оксани Михайлівни та ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що відповідно до рішення від 04.08.2014 р. Косівським районним судом Івано-Франківської області по справі № 347/1200/14-ц ухвалено стягувати з нього аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій у розмірі по 450 грн щомісячно на одну дитину та відкрито відповідне виконавче провадження № 44493122 на виконання судового рішення. Стверджує, що ним сплачувались аліменти в сумі 900 грн. на двох неповнолітніх дітей щомісячно, а з червня 2017 року по жовтень 2018 року - 1000 грн, з листопада 2018 року по вересень 2019 р. - 2000 грн, так як мав можливість оплачувати аліменти авансом, що підтверджується заявами ОСОБА_3 (стягувача) до РВ ДВС Південно-Західного МРУ МЮ. З жовтня 2019 року по серпень 2020 року змінилося його матеріальне становище, про що повідомив стягувача, однак відповідно до виконавчого листа Косівського суду від 18.08.2014 року прострочення аліментів в нього не виникало, оскільки авансові платежі до вересня 2019 покривали поточні нарахування, що підтверджується розрахунками державного виконавця, 09.02.2021 року без попередження державний виконавець Винничук О.М. РВ ДВС Південно-Західного МРУ МЮ неправомірно заблокував його рахунки в ПриватБанку - виніс постанову про арешт коштів ВП № 44493122 та державний виконавець Федорчук В.Я. по ВП №63264682 від 06.04.2021 року таку ж постанову з причини наявності заборгованості по сплаті аліментів відповідно у розмірі 13495 грн яку він не допускав. У зв`зку з цим, просить визнати незаконними дії державних виконавців. Просить визнати незаконними дії державного виконавця Винничук О.М. в частині щодо перерахування розміру аліментів не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі та визнати незаконними дії державного виконавеця Федорчука В.Я. і зобов`зати його зарахувати оплачені поточні аліменти в сумі 13 059 грн в рахунок за виконавчим провадженням ВП №63264682, яке відкрито за виконавчим листом №347/2275/19 від 06.10.2020 року.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Винничук Оксани Михайлівни та ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової про задоволення скарги, вказуючи на те, що суд першої інстанції не вирішив об`єктивно скаргу про не правомірність дій виконавців чим порушив права та свободи заявника, так як основна мета заявника отримати можливість оплачувати аліменти з рахунків які неправомірно арештовані ДВС, оскільки остання оплата 1600 грн оплачена 09.02.2021 року в день винисення постанови про арешт виконавцем Виничуком О.М. з того часу оплачувати аліменти немає змоги, оскільки іншими засобами ОСОБА_1 не володіє.

У липні 2021 року начальник Косівського В ДВС у Косівському районі Івано-Фрранківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністертва юстиції (м.Івано-Франківськ) Йоник І.М. подав відзвив на апеляційну скаргу в якій вказує, що заперечує доводи апеляційної скарги вважає ухвалу апеляційної інстанції законною. Просить, відмовити у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області №347/2275/19 від 09.06.2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

Державний виконавець Винничук О.М. та старший державний виконавець Федорчук В.Я доводи апеляційної скарги заперечили. Оскаржувану ухвалу вважають законною та обґрунтованою, а тому просять залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем було відповідно до чинного законодавства та в межах їх повноважень здійснено вірний розрахунок заборгованості за аліментами, що стягуються із ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей, правомірно зараховано поточні платежі боржника до першого виконавчого провадження для погашення поточної заборгованості та при наявності у обох виконавчих провадженнях заборгованості понад 10000 грн правомірно накладено арешти на кошти боржника, тому відсутні підстави для задоволення скарги. Тому правомірність дій державних виконавців Винничука О.М. та ОСОБА_2 не можуть бути визнані протиправними лише міркувань скаржника.

Висновок суду по суті відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що рішення від 04.08.2014 р. Косівським районним судом Івано-Франківської області по справі № 347/1200/14-ц ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно на одну дитину.

На виконання судового рішення, на підставі виконавчого листа від 18.08.2014 року Косівського районного суду державним виконавцем Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було відкрито відповідне виконавче провадження № 44493122.

Рішенням Косівським районним судом Івано-Франківської області від 21 січня 2020 року по справі № 347/2275/19 стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 1 600 грн щомісячно на одну дитину та 06.04 2021 року змінено розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей присуджених рішення від 04.08.2014 р. Косівським районним судом Івано-Франківської області по справі № 347/1200/14-ц.

Отже, установлено, що на виконанні державних виконавців наявні виконавчі провадження щодо стягнення із ОСОБА_1 аліментів: ВП №44493122 по виконавчому листу №347/1200/14-ц від 18.08.2014 року про стягнення аліментів у розмірі по 450 грн. на двох дітей щомісячно (а.с.66) та ВП №63264682 по виконавчому листу №347/2275/19 від 06.10.2020 року про стягнення аліментів у розмірі по 1600 грн. на двох дітей щомісячно (а.с. 128).

Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що ОСОБА_1 фактично оскаржує дії державних виконавців щодо розмірі заборгованості по аліментах на утримання двох неповнолітніх дітей, виконавчі листи які перебувають на виконанні державних виконавців Косівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Винничук Оксани Михайлівни та ОСОБА_2 щодо стягнення із ОСОБА_1 аліментів: ВП №44493122 по виконавчому листу №347/1200/14-ц від 18.08.2014 року про стягнення аліментів у розмірі по 450 грн. на двох дітей щомісячно (а.с.66) та ВП №63264682 по виконавчому листу №347/2275/19 від 06.10.2020 року про стягнення аліментів у розмірі по 1600 грн. на двох дітей щомісячно (а.с. 128).

09 лютого 2021 року без попередження державний виконавець Винничук О.М. РВ ДВС Південно-Західного МРУ МЮ неправомірно заблокував його рахунки в ПриватБанку - виніс постанову про арешт коштів ВП № 44493122 та по ВП №63264682 від 13.04.2021 рпоку з причини наявності заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 13495 грн, яку він не допускав та просив визнати незаконними дії державного виконавеця Винничук О.М. в частині щодо перерахування розміру аліментів не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі. Також просив визнати незаконними дії державного виконавеця Федорчука В.Я. і зобов`зати його зарахувати оплачені поточні аліменти в сумі 13 059 грн в рахунок за виконавчим провадженням ВП №63264682, яке відкрито за виконавчим листом №347/2275/19 від 06.10.2020 року.

Отже, боржник категорично заперечує наявність заборгованості за аліментами і вважає проведений державним виконавцем розрахунок заборгованості за аліментами та зроблений на цій підставі арешт його розрахунків про наявність заборгованості неправомірним.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вище значені вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Ураховуючи наведене, висновок суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні скарги є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що оплата ним 09.02.2021 року 1600 грн заборгованості по аліментах змінює розмір такої заборгованості, суперечать частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» , оскільки спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення по суті відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складено 09 вересня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський