Провадження № 2/344/3844/21
У Х В А Л А

05 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зобов`язання укласти договір про реструктуризацію,-

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Альфа-банк», місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, 03150, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про захист прав споживачів та зобов`язання укласти договір про реструктуризацію.

Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру, загальною площею 54,15 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити Акціонерному товариству «Альфа-банк» чи будь-якій іншій особі вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстраційні) з предметом іпотеки, нерухомим майном, а саме: двокімнатною квартирою, загальною площею 54,15 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили рішення суду у даній справі, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Згідно частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів частини першої статті 153 та частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно пункту 2 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За загальним правилом частини третьої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову визначені статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України, в тому числі вона повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої).

Згідно правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відтак, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно роз`яснень пункту 6 постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк», був укладений договір кредиту №1298-22/340.

Для забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором 01 серпня 2007 року укладений іпотечний договір, відповідно до пункту 1.1 якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 54,15 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О.Г. 15 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2019 року про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує, що підставою для звернення до суду стала відмова відповідача укласти договір на реструктуризацію, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року. У зв`язку з тим, що відбулась втрата чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», реалізація (задоволення вимог іпотекодержателя) даної іпотечної нерухомості може потягнути за собою невідворотні процеси, утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, не відповідають змісту позовних вимог, оскільки спір стосується зобов`язання відповідача провести реструктуризацію заборгованості за укладеним договором кредиту, а незабезпечення позову в обраний спосіб не утруднить виконання рішення суду про задоволення позову.

Так, предметом спору у даній справі є захист прав споживача шляхом зобов`язання відповідача провести реструктуризацію кредиту, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» за договором кредиту №1298-22/340 від 01 серпня 2007 року на основі, в порядку та обсягах, визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року, оскільки, на думку позивача, безпідставно було відмовлено.

Незастосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони Акціонерному товариству «Альфа-банк» чи будь-якій іншій особі вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстраційні) з предметом іпотеки, не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Окрім того, ці заходи забезпечення позову не відповідають змісту порушеного, на думку ОСОБА_1 , права та не є співмірними із заявленими вимогами.

Також у заяві позивач не вказує та не надає жодних доказів про те, що здійснюються будь-які дії щодо реалізації предмета іпотеки або здійснюється підготовка до таких дій.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, а також враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 149-153, 247, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зобов`язання укласти договір про реструктуризацію відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мелещенко Л.В.