Постанова

Іменем України

08 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 369/7772/15-ц

провадження № 61-12848св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

стягувач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

боржник - ОСОБА_1 ,

приватний виконавець Ігнатенко Костянтин Едуардович,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року в складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог заяви

У червні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося з заявою про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року в справі № 369/7772/15-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року позов ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О. до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В. О. та зареєстрованого в реєстрі за № 8059, а саме на нерухоме майно: житловий будинок за АДРЕСА_1 , житловою площею 45,4 кв. м, загальною площею 272,9 кв. м, що належить ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу за реєстровим № 8051; земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , площею 0,0809, кадастровий номер :01:036:0012, що належать ОСОБА_1 згідно договорів купівлі-продажу за реєстровим № 8050, з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 480/П/99/2007-840 від 18 вересня 2007 року у розмірі 802 003,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 червня 2015 року становить 16 984 842,77 грн, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні не нижчому звичайній ціні на цей вид майна. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

21 квітня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір № GL3N415722 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 615, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право іпотекодержателя за іпотечним договором б/н від 18 вересня 2007 року.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просило:

замінити сторону виконавчого провадження, а саме: первісного стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року у справі № 369/7772/15-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки від 18 вересня 2007 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Ковальчук Л. М., від 19 квітня 2021 року в задоволені заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Як на доказ відступлення прав вимоги за кредитним договором, представник заявника надав договір № GL3N415722 про відступлення прав вимоги від 21 квітня 2020 року, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та позичальників/поручителів/заставодавців/дебіторів за такими договорами, який є додатком № 1 до договору № GL3N415722 про відступлення прав вимоги від 21 квітня 2020 року. Однак, відповідно до пунктів 2 та 4 договору № GL3N415722, за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами. Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 10 805 440,82 грн ціна договору. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до момент набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор. Доказів перерахування грошових коштів, визначених п. 4 цього договору, які підтверджують факт відступлення прав вимоги за основними договорами, зокрема, платіжних доручень, квитанцій, тощо, представником заявника надано не було. Інших доказів, які б підтверджували відступлення права вимоги Товариству з обмеженою «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором № 480/П/99/2007-840 від 18 вересня 2007 року, представником заявника надано не було. Тому відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача його правонаступником.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року скасовано та заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні щодо виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року в справі № 369/7772/15-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано доказів перерахування грошових коштів, визначених пунктом 4 цього договору, які підтверджують факт відступлення прав вимоги за договором, зокрема платіжних доручень, квитанцій тощо. Інших доказів, які б підтверджували відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором №480/П/99/2007-840 від 18 вересня 2007 року, представником заявника надано не було. Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції, оскільки Як вбачається з матеріалів справи 19 квітня 2021 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надав суду першої інстанції копію ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року, постановлену в справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 752/8103/13-ц). Вказаною ухвалою замінено позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на підставі договору № 480/П/99/2007-840 від 18 вересня 2007 року (а. с. 160, т. 3). Суд першої інстанції не навів жодного мотиву неврахування обставин, встановлених вищевказаною ухвалою суду, яка відповідно до статті 353 ЦПК України могла бути оскаржена окремо від рішення суду, проте оскаржена не була та набула законної сили. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності учасників справи, не встановив обставин щодо здійснення повної оплати за договором № GL3N415722 про відступлення прав вимоги, не вжив всіх необхідних заходів з метою встановлення істини та об`єктивного вирішення справи, та зробив помилковий висновок щодо недоведеності виконання заявником своїх зобов`язань за договором. З огляду на те, що обставини здійснення оплати за договором відступлення права вимоги підлягали встановленню, проте залишились нез`ясованими судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважав за можливе врахувати при розгляді поданої апеляційної скарги платіжне доручення № 284006317 від 16 квітня 2020 року, яке було надано заявником на підтвердження фактів, на які він посилався в апеляційній скарзі. З урахуванням обставин справи та зібраних доказів в їх сукупності, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність правових підстав для заміни стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» його правонаступником.

Аргументи учасників справи

У липні 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просив: оскаржену постанову апеляційного суду скасувати; залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах: від 01 липня 2021 року у справі № 46/603, від 16 грудня 2020 року у справі № 908/1908/19, від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17, від 18 червня 2020 року. у справі № 909/965/16, від 26 лютого 2019 р. у справі №913/632/17. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» одночасно подано платіжне доручення № 284006317 від 17 квітня 2020 року, як доказ перерахування грошових коштів за договором № СІ.ЗМ415722 про відступлення права вимоги. При цьому, будь-якого клопотання чи обґрунтування поважності причин неподання доказу (платіжного доручення) до суду першої інстанції всупереч ЦПК України не подано.Таким чином, платіжне доручення № 284006317 від 17 квітня 2020 р., як доказ перерахування грошових коштів за Договором № GL3N415722 про відступлення права вимоги, безпідставно прийнятий судом апеляційної інстанції, що призвело до незаконного скасування ухвали суду першої інстанції. Відсутність доказів щодо фактичного переходу прав вимоги за відповідним договором, а також не подання таких доказів на відповідній стадії судового розгляду, є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні відповідної заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. У зв`язку з цим, ухвала суду першої інстанції винесено відповідно до закону та з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а отже скасована судом апеляційної інстанції помилково.

Вказує, що ПАТ «Комерційний банк «Надра» з позовною заявою до суду не звертався, то й відповідно не може бути стороною у виконавчому провадженні, а відтак не підлягає заміні в порядку правонаступництва на підставі договору № GL3N415722 про відступлення права вимоги. ПАТ «Комерційний банк «Надра», який не був стороною (позивачем) у справі № 369/7772/15-ц безпідставно отримав виконавчий лист, а надалі, на підставі оскаржуваної постанови, замінений на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

У серпні 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просило в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, щоу разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження. у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах. Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2021 року: відкрито касаційне провадження у справі; в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 16 серпня 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини

Апеляційний суд встановив, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 березня 2019 року, позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І. О. до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 8059, а саме на нерухоме майно: житловий будинок за АДРЕСА_1 , житловою площею 45,4 кв. м, загальною площею 272,9 кв. м, що належить ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу за реєстровим №8051; земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , площею 0,0809, кадастровий номер :01:036:0012, що належать ОСОБА_1 згідно договорів купівлі-продажу за реєстровим № 8050, з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 480/П/99/2007-840 від 18 вересня 2007 року у розмірі 802 003,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 червня 2015 року становить 16 984 842,77 грн, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого проваджена за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні не нижчому звичайної ціни на цей вид майна. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

На виконання вказаного заочного рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області були видані виконавчі листи.

07 серпня 2019 року приватним виконавцем Ігнатенко К. Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

21 квітня 2020 між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» () ( новий кредитор) укладено договір № GL3N415722 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначений у Додатку № 1 до цього Договору , надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку№1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. У додатку №1 до вказаного договору зазначено договір іпотеки від 18 вересня 2007 року, іпотекодавець ОСОБА_1 .

У договорі № GL3N415722 передбачено, що:

за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь - якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами (пункт 2 договору);

за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 10 805 440,82 грн без ПДВ, надалі за текстом - ціна договору. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до момент набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (пункт 4).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року, яка набрала законної сили, в справі № 752/8103/13-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором замінено позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

В ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року, постановлену в справі № 752/8103/13-ц встановлено, що за даними витягу з додатку №1 до договору №GL3N415722 про відступлення права вимоги від 21 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 615 предметом договору є також і кредитний договір №480/П/99/2007-840 від 18 вересня 2007 року та договір іпотеки, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а також договір поруки Б/Н від 18 вересня 2007 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 . Судом встановлено укладення між позивачем ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 21 квітня 2020 року договору № GL3N415722 про відступлення права вимоги, а також підтвердження його виконання, зазначений договір є чинним, ніким не оспорений.

Позиція Верховного Суду

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 73 - 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року в справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) зазначено, що:

«оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення».

У пунктах 6.11.-6.17. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року по справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) вказано, що:

«після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них.

Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.З огляду на викладене вище Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц про те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (стаття 52 ГПК України). Відповідний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (пункт 73)».

У пунктах 6.20.-6.23. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року по справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) зазначено, що:

«якщо після відкриття провадження за скаргою/заявою на судове рішення, поданою особою, яка вважає себе правонаступником позивача у спірних правовідносинах, буде встановлено, що така особа не набула прав та обов`язків правопопередника, суд своєю ухвалою закриває відповідне провадження на підставі визначеної процесуальним законодавством норми.

У випадку коли ставиться питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, встановлення судом обставин відсутності переходу прав від правопопередника до правонаступника буде мати процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідної заяви.

Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису».

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

У справі, що переглядається:

апеляційний суд встановив, що при розгляді справи в суді першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не подавало платіжне доручення № 284006317 від 17 квітня 2020 року, як доказ перерахування грошових коштів за договором № СІ.ЗМ415722 про відступлення права вимоги. Аналіз матеріалів справи свідчить, що при подачі апеляційної скарги та при перегляді справи апеляційним судом будь-якого клопотання чи обґрунтування поважності причин неподання доказу (платіжного доручення) до суду першої інстанції не подано. Як наслідок апеляційний суд необґрунтовано вважав за можливе врахувати як доказ, при розгляді поданої апеляційної скарги платіжне доручення № 284006317 від 16 квітня 2020 року, яке було до апеляційному суду в порушення процесуального закону. Тому постанову апеляційного суду необхідно змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на платіжне доручення № 284006317 від 16 квітня 2020 року;

в справі № 752/8103/13-ц встановлено укладення між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 21 квітня 2020 року договір № GL3N415722 про відступлення права вимоги, підтвердження його виконання, і зазначений договір є чинним, ніким не оспорений. За таких обставин, встановивши, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра»апеляційний суд обґрунтовано задовольнив заяву про заміну стягувача. Тому постанову апеляційного суду в іншій частині слід залишити без змін.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що ПАТ «Комерційний банк «Надра» з позовною заявою до суду не звертався, то й відповідно не може бути стороною у виконавчому провадженні, а відтак не підлягає заміні в порядку правонаступництва на підставі договору № GL3N415722 про відступлення права вимоги, оскільки при пред`явленні позову уповноважена особа фонду діяла від імені банку, тобто як його представник.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу слід задовольнити частково; оскаржену постанову апеляційного суду змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на платіжне доручення № 284006317 від 16 квітня 2020 року як доказ по справі; в іншій частині постанову апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на платіжне доручення № 284006317 від 16 квітня 2020 року як доказ по справі.

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов