Ухвала

02 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 383/1331/20

провадження № 61-13632ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 18 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договорів оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2013 року № б/н, укладений між ним та ОСОБА_4 щодо земельної ділянки площею 7,7251 га, кадастровий номер :02:000:2533, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на землю серія ІІ-КР № 012862, виданим Бобринецькою районною державною адміністрацією 29 березня 2002 року;

розірвати договір оренди землі від 19 грудня 2013 року № б/н, укладений між ним та ОСОБА_4 щодо земельної ділянки площею 3,8847 га, кадастровий номер :02:000:2534, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на землю серія ІІ-КР № 012862, виданим Бобринецькою районною державною адміністрацією 29 березня 2002 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 012862, виданого 29 березня 2002 року Бобринецькою районною державною адміністрацією, він є власником земельних ділянок площею 7,7251 га, кадастровий номер :02:000:2533, та площею 3,8847 га, кадастровий номер :02:000:2534, які розташовані на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Вказані земельні ділянки він передав в оренду ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 49 років за договорами оренди від 19 грудня 2013 року № б/н. Умовами договорів визначено, що орендна плата становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вноситься орендарем у грошовій формі щорічно до 31 грудня. Згодом йому стало відомо, що орендар ОСОБА_4 помер, а орендарем за вказаними договорами зареєстровано ОСОБА_3 , яка використовує земельні ділянки за призначенням, однак, виплат з оренди вказаних земельних ділянок не здійснювала. Орендар взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати орендної плати систематично не виконує, оскільки протягом 2014-2020 року орендну плату йому жодного разу не сплатив. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Бобринецький районний суд Кіровоградської області рішенням від 23 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 18 червня 2021 року, в задоволенні позову відмовив.

10 серпня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 18 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що оспорювані договори оренди землі від 19 грудня 2013 року укладені строком на 49 років; орендна плата за договорами оренди від 19 грудня 2013 року земельної ділянки площею 7,7251 га, кадастровий номер :02:000:2533 становила 5 459,28 грн, а земельної ділянки площею 3,8847 га, кадастровий номер :02:000:2534, становила 2 740,23 грн.

З урахуванням наведеного, ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2021 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 18 червня 2021 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 18 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договорів оренди землі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко