КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі за позовом Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДЕМІЇЇВСЬКА СЛОБОДА» до Приватного акціонерного товариства «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство Новопетрівської сільської ради «РЕЗУЛЬТАТ», державний реєстратор Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «РЕЗУЛЬТАТ» Лазор Іван Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Побединська Вікторія Олександрівна, про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації права власності.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДЕМІЇЇВСЬКА СЛОБОДА» (надалі ОСББ «ДЕМІЇЇВСЬКА СЛОБОДА») звернулось з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 22 червня 2016 року рішенням установчих зборів об?єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено ОСББ «ДЕМІЇЇВСЬКА СЛОБОДА».

Відповідно до технічної документації на будинок АДРЕСА_1 , у будинку наявний технічний поверх, що фактично займає 17 поверх будинку, який використовується для проходження інженерних комунікацій (опалення, водопостачання, вентиляції, димовидалення, електрообладнання і електроосвітлення), площею 2080,27 кв.м., що є допоміжним приміщенням, яке забезпечено для експлуатації будинку.

Позивач зазначає, що верхній технічний поверх знаходиться у фактичному володінні позивача та використовується виключно для розміщених на ньому інженерних комунікацій.

З даних, що містяться в мережі Інтернет, позивачу стало відомо про розміщення оголошення про продаж нежитлового приміщення, площею на 17-му поверсі будинку.

В подальшому позивачем з?ясовано що частина технічного поверху спочатку зареєстровано на праві власності 07 квітня 2017 року за ОСОБА_2 на підставі Інвестиційного договору № 3-Дм від 15 квітня 2014 року, довідки про повну оплату від 08 вересня 2015 року та акту приймання-передачі від 08 вересня 2015 року, а в подальшому 21 червня 2017 року останнім відчужено на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

Позивач зазначає, що вказані вище Інвестиційний договір та договір купівлі-продажу мають бути визнані судом недійсними, а державна реєстрація права власності - скасована, оскільки спірні приміщення є допоміжними приміщеннями, є спільним майном багатоквартирного будинку і належать його співвласникам на праві спільної сумісної власності.

Зазначає, що акт прийому-передачі спірних приміщень підписано між ПАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6», правонаступником якого є ПрАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6» та ОСОБА_2 08 вересня 2015 року, вже після введення будинку в експлуатацію, тобто, тоді, коли відповідно до вимоги закону спірне приміщення вже набуло правового режиму спільного майна багатоквартирного будинку, і не могло бути передано у приватну власність окремої особи.

Позивач просив:

- визнати недійсним Інвестиційний договір, укладений між ПАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6», правонаступником якого є ПрАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6» та ОСОБА_2 , а також акт прийому-передачі нежилих приміщень від 08 вересня 2015 року;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об?єкт нерухомого майна «група приміщень 24, 25, 26, 27 в секції № 1» по АДРЕСА_1

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об?єкт нерухомого майна «група приміщень 24, 25, 26, 27 в секції № 1» по АДРЕСА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що вона являється добросовісним набувачем спірного приміщення,

Зауважує, що вимоги про визнання недійними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину не підлягають задоволенню.

Крім того, вказує, що ПрАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6» у листі вказував, що спірний інвестиційний договір взагалі не укладався, тому вважає, що він не може бути визнаний недійсним.

Вважає, що місцевий суд невірно застосував положення статті 216 ЦК України до спірних правовідносин, а позивачем відповідно обрано не вірний спосіб захисту своїх прав.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСББ «ДЕМІЇЇВСЬКА СЛОБОДА» вказує, що місцевий суд вірно оцінив подані докази та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Вважає, що позивач вправі захистити права співвласників будинку в обраний спосіб, а тому не погоджується із доводами апелянта.

У судовому засіданні представники ОСББ «ДЕМІЇЇВСЬКА СЛОБОДА» та ПрАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6» виступили проти задоволення апеляційної скарги.

Належним чином повідомлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились.

ОСОБА_2 просив відкласти розгляд справи та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять належних доказів про невирішене питання судом першої інстанції про ухвалення додаткового рішення та необхідності в його ухваленні, а тому такі доводи відповідача відхилено.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні приміщення не можуть бути передані у користування або у власність іншим особам та вказне порушує право ОСББ «ДЕМІЇВСЬКА СЛОБОДА».

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, будинок АДРЕСА_1 введено в експлуатацію відповідно до акту готовності об?єкта до експлуатації від 20.01.2015 року, та виданого на його підставі сертифікату серії ІV № 65 від 27.01.2015 року, яким Державною архітектурно-будівельною інспекцією України засвідчено відповідність закінченого будівництвом об?єкта «Будівництво житлової забудови земельної ділянки в межах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . І черга будівництва. Житловий будинок 3 1 з вбудованими приміщеннями та паркінгом» (нове будівництво) проектній документації та підтвердила його готовність до експлуатації (т. 1 а.с. 30-35, 36).

Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 466 від 26 серпня 2015 року, житловому будинку за будівельною адресою: в межах АДРЕСА_3 , присвоєно поштову адресу як АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 37).

Рішенням установчих зборів об?єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , оформленим протоколом № 1 від 22 червня 2016 року, створено ОСББ «ДЕМІЇВСЬКА СЛОБОДА» (т. 1 а.с. 21-23).

Рішенням загальних зборів ОСББ «ДЕМІЇВСЬКА СЛОБОДА», оформленим протоколом № 1 від 08.04.2017 року, прийнято будинок АДРЕСА_1 у самостійне утримання та управління ОСББ «ДЕМІЇВСЬКА СЛОБОДА» з 01 червня 2017 року (т. 1 а.с. 24-29).

Відповідно до готовності об?єкта до експлуатації від 20 січня 2015 року (т.1 а.с.30-35), технічного паспорта на будинок та експлікації до нього (т.2 а.с. 209-217) та експертного звіту № 00-0387-14/ЦБ від 27 червня 2014 року «Житлова забудова земельної ділянки в межах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 » (т.2 а.с.197-204), будинок АДРЕСА_1 має технічний поверх, позначений на плані «Технічний поверх літера «А» секція № 1», площею 626,1 кв.м., який включає: сходи, лоджію, коридор, технічне приміщення, дві венткамери, лоджію та технічний поверх, площею 525,9 (т. 2 а.с. 212, 214-215).

Також, із зазначеної технічної документації, а також реєстрів робочої документації та планів технічного поверху (т. 1 а.с. 59-62) вбачається, що вказаний верхній технічний поверх використовується для проходження інженерних комунікацій, опалення, водопостачання, вентиляції, димовидалення, електрообладнання і електроосвітлення.

Наведена обставина випливає з експертного звіту № 00-0387-14/ЦБ від 27 червня 2014 року «Житлова забудова земельної ділянки в межах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 » (т. 2 а.с. 197-204), а саме з додатку до нього (т. 2 а.с. 200), у розділі якого «Архітектурні рішення» зазначено, що житловий будинок № 1 чотирисекційний 17-ти, 16-ти, 15-ти поверховий з верхнім технічним поверхом у секції № 1 . Верхній технічний поверх секції № 1 використовується для проходження інженерних комунікацій.

Згідно технічного паспорта на будинок технічний поверх, позначений на плані «Технічний поверх літера «А» секція № 1», площею 626,1 кв.м., який включає: сходи, лоджію, коридор, технічне приміщення, дві венткамери, лоджію та технічний поверх, площею 525,9кв.м. (т. 2 а.с. 212, 214-215).

Таким чином, за встановлених обставин, суд надходить до висновку про належність спірних приміщень до допоміжних приміщень.

7 квітня 2017 року державним реєстратором Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» Лазором І.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34685132, яким проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на групу приміщень 24, 25, 26, 27 в секції № 1 житлової нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 455,68 кв.м.

Зазначене стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84579359 від 07.04.2017 року (т. 2 а.с. 132), відповідно до якого, підставою для прийняття вказаного вище рішення та виникнення права власності ОСОБА_2 на майно є: інвестиційний договір № 3-Дм від 15.04.2015 року, укладений між ПАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6», правонаступником якого є ПрАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6» та ОСОБА_2 , довідка про повну оплату від 08 вересня 2015 року, а також акт прийому-передачі нежилих приміщень від 08 вересня 2015 року, підписаний між ПАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6», правонаступником якого є ПрАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6» та ОСОБА_2 .

Державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. прийнято рішення № 35794814 від 21 червня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 2 а.с. 139), яким проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на групу приміщень 24, 25, 26, 27 в секції № 1 житлової нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 455,68 кв.м.

Зазначене також стверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90199129 від 21 червня 2017 року (т.2 а.с.140), відповідно до якого, підставою для прийняття вказаного вище рішення та виникнення права власності ОСОБА_1 на майно є: договір купівлі-продажу, посвідчений 21.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. за реєстровим номером 91, укладений між ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

За змістом ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ними спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об`єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо); неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Відповідно до п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року в справі № 14-рп/2011, за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, даний спір виник з приводу допоміжного приміщення, яким є технічний поверх, позначений на плані «Технічний поверх літера «А» секція № 1», площею 626,1 кв.м., який включає: сходи, лоджію, коридор, технічне приміщення, дві венткамери, лоджію та технічний поверх, площею 525,9 кв.м.

Місцевий суд прийшов до вірного висновку, що було порушене цивільне право ОСББ «ДЕМІЇВСЬКА СЛОБОДА», оскільки спірні приміщення є допоміжними приміщеннями, складовою частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та не можуть бути передані у користування або у власність іншим особам без згоди всіх співвласників зазначеного будинку.

Спірні приміщення перебувають у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу закону.

Позивач не може реалізувати своє право власності на спірне майно у зв`язку з існуванням документів, що посвідчують таке право за іншою особою - відповідачем, тому права та інтереси позивача підлягають захисту у спосіб, що визначено останнім. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, за частиною третьою якої суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, місцевий суд прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про необхідність визнання спірних правочинів недійсними, оскільки вони порушують право власності співвласників багатоквартирного будинку.

Колегія суддів ставиться критично до доводів апеляційної скарги з приводу неможливості визнання недійсними правочинів стороною, яких є ПрАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6», оскільки вони не укладались, з огляду на те, що належних доказів на підтвердження відсутності укладення таких договорів матеріали справи не містять, той факт, що представник ПрАТ «ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-6» заперечує факт їх підписання підприємством не свідчить про встановлення такого факту, при цьому вказані спірні правочини підлягають визнанню недійсними з огляду на те, що вони порушують право власності позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем приміщень, апеляційний суд також відхиляє, оскільки право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону, при цьому спірні приміщення є спільною власністю власників квартир у багатоквартирному будинку в силу прямої норми закону, як це зазначалось вище, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення співвласниками будь-яких додаткових дій, а тому посилання відповідач на правомірність їх набуття є хибним.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В матеріалах справи наявні докази на підтвердження сплати позивачем коштів на оплату послуг адвоката Яценко Я.В.

Розрахунок між сторонами за надані послуги адвокатом передбачений договором про надання правничої допомоги №3/2018 від 26 березня 2018 року, а тому витрати понесені позивачем на оплату послуг в розмірі 10 000 грн. підлягають стягненню з особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 , з огляду на їх доведеність.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДЕМІЇЇВСЬКА СЛОБОДА» витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «07» вересня 2021 року.

Головуючий

Судді: