ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Чернівці

справа № 724/389/20

провадження №22-ц/822/816/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипка С.В.

за участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника Недобоївської сільської ради Мазур О.Г., представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, ОСОБА_3 про скасування рішень сільської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Туржанського В.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, ОСОБА_3 про скасування рішень сільської ради.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі проживають по АДРЕСА_1 і є суміжними землекористувачами з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проживають у будинку по АДРЕСА_2 . У 2018 році позивачі дізналися, що сільською радою були винесені рішення №96/7/16 від 18 травня 2016 року „Про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та рішення №167/10/16 від 17 серпня 2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність», відповідно до яких ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,15 га, надано дозвіл на присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку 0,15 га, яка розташована по АДРЕСА_2 .

Вважали, що такі рішення винесені з порушенням норм права та порушують їх права як суміжних землекористувачів, оскільки встановлення меж з ними не було погоджено.

Зазначали, що 29 вересня 2016 року Недобоївська сільська рада скасувала своє рішення від 18 травня 2016 року №103/7/16 «Про затвердження акту обстеження земельної ділянки та встановлення межових знаків Недобоївської сільської ради с. Ставчани».

Крім того, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 серпня 2016 року дата державної реєстрації земельної ділянки 01 липня 2014 року, площа 0,1465 га, а підстава здійснення державної реєстрації - технічна документація від 19 травня 2014 року. При цьому, у 2019 році Головне управління Держгеокадастру надає витяг про земельну ділянку, але підставою здійснення державної реєстрації вже зазначена технічна документація від 12 липня 2016 року, але дата державної реєстрації залишилася 01 липня 2014 року. 15 серпня 2016 року Головне управління Держгеокадастру відмовило в наданні витягу про державну реєстрацію земельної ділянки. Кадастрова зйомка була проведена без погодження меж із позивачами, як суміжними землекористувачами.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд:

скасувати рішення Недобоївської сільської ради №96/7/16 від 18 травня 2016 року «Про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі»;

скасувати рішення Недобоївської сільської ради №167/10/16 від 17 серпня 2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність».

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачі не довели, що спірна земельна ділянка належить їм на праві власності чи на праві користування, межі землекористування в натурі не встановлювались. Крім цього, саме по собі неузгодження меж не може бути підставою для скасування рішень сільської ради.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Стягнути з відповідачів сплачений ними судовий збір.

Зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції порушено норми процесуального права, яке полягало у прийнятті відзиву на позовну заяву з порушенням строку.

Також суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги як докази належності позивачам спірної земельної ділянки свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, видане забудовнику ОСОБА_8 , та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2014 року (справа №724/826/14-а).

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Хотинської районної ради депутатів трудящих від 21 жовтня 1966 року ОСОБА_8 дозволено забудову земельної ділянки 0,27 га в АДРЕСА_3 . Земельна ділянка під забудову зазначена як присадибна на підставі рішення виконкому Круглецької сільської ради депутатів трудящих від 03 вересня 1966 року.

До складу сім`ї ОСОБА_8 згідно записів архівної погосподарської книги №2 по с. Ставчани за 1967-1970 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , входили онук ОСОБА_9 , дружина онука ОСОБА_10 , правнук ОСОБА_1 , правнука ОСОБА_11 , правнука ОСОБА_12 . Головою домогосподарства була ОСОБА_8 . За погосподарським номером рахувалася земельна ділянка 0,25 га, суспільна група господарства колгоспна. Вказана обставина стверджується копією довідки виданої виконкомом Недобоївської сільської ради №169 від 03 березня 2020 року.

04 травня 2016 року ОСОБА_5 подала заяву до Недобоївського сільського голови Юзви Ю.М., в якій просила надати дозвіл на виготовлення технічної документації по встановленню меж в натурі на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 в розмірі 0,14 га та для ведення особистого селянського господарства 0,38 га.

18 травня 2016 року Недобоївська сільська рада прийняла рішення №96/7/16, яким надала ОСОБА_5 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_2 , та надала дозвіл на присвоєння кадастрового номеру на цю земельну ділянку.

Приватним підприємством „Терра Буковина було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , площею 0,1465га, кадастровий номер :02:002:0055.

Рішенням Недобоївської сільської ради №167/10/16 від 17 серпня 2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання інформаційної довідки ДРРП та реєстру прав власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1465 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:002:0055 , яка розташована в АДРЕСА_2 . Передано безоплатно у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1465 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:002:0055 , яка розташована в АДРЕСА_2 . Вказана обставина стверджується копією рішення Недобоївської сільської ради від 17 серпня 2016 року №167/10/16.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №176504523 сформованої 06 серпня 2019 року вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0055, відбулася 01 липня 2014 року.

30 серпня 2016 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0055.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини другої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Пунктом «б» частини другої статті 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 ЗК України регламентовано, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно зі статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з приписами частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/ або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи - позивача у справі.

Крім того, законодавством передбачено, що акт органу місцевого самоврядування може визнаватися недійсним лише у випадку, коли він порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою (стаття 155 ЗК України), а визнаватися незаконним та скасовуватися правовий акт органу влади чи місцевого самоврядування може лише за позовом власника майна у випадку невідповідності закону чи порушення прав власника (стаття 393 ЦК України).

Враховуючи те, що право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, водночас позивачами будь-яких доказів щодо надання їм у власність чи користування належним чином сформованої земельної ділянки, з визначеною її конфігурацією не надано, як і не встановлено таких обставин судом, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувані рішення, Недобоївська сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень, а тому підстав для визнання незаконними оскаржуваних рішень немає.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неправомірно не взяв до уваги свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, видане забудовнику ОСОБА_8 , та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2014 року (справа №724/826/14-а), колегія суддів зазначає слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, що дійсно рішенням виконкому Хотинської районної ради депутатів трудящих від 21 жовтня 1966 року ОСОБА_8 дозволено забудову земельної ділянки 0,27 га в АДРЕСА_3 . Земельна ділянка під забудову зазначена як присадибна на підставі рішення виконкому Круглецької сільської ради депутатів трудящих від 03 вересня 1966 року.

До складу сім`ї ОСОБА_8 згідно записів архівної погосподарської книги №2 по с. Ставчани за 1967-1970 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , входили онук ОСОБА_9 , дружина онука ОСОБА_10 , правнук ОСОБА_1 , правнука ОСОБА_11 , правнука ОСОБА_12 . Головою домогосподарства була ОСОБА_8 . За погосподарським номером рахувалася земельна ділянка 0,25 га, суспільна група господарства колгоспна.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачі пояснили, що прийнятими рішеннями порушується їх право користування земельною ділянкою.

Однак, земельно-шнурові та погосподарські книги не встановлюють меж та конфігурації земельної ділянки на місцевості.

А тому позивачі належними та допустимими доказами не довели чим саме порушено їх право користуватися земельною ділянкою, яка була виділена під забудову колгоспному двору.

Встановивши, що позивачами не надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази наявності в їх користуванні конкретно визначеної земельної ділянки, із зафіксованими межами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність порушення права позивачів прийняттям сільською радою оскаржуваних рішень.

При цьому, з наданого позивачами свідоцтва на забудову в сільських населених пунктах Української РСР не можливо встановити межі виділеної земельної ділянки по відношенню до суміжних землекористувачів, а також координати поворотних точок такої земельної ділянки.

Крім цього, слід зазначити, що позивачі в своїй позовній заяві просять скасувати оспорені рішення сільської ради лише з тих підстав, що відповідачем з ними не було погоджено межі земельної ділянки. При цьому, в позовній заяві не зазначають конкретно яке право їх було порушено (не вказують на накладення земельної ділянки, створення їм перешкод, тощо).

Суд першої інстанції правомірно в своєму рішенні послався на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №467/1637/16-ц, в якій зроблено висновок, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками не може бути підставою для визнання рішення сільської ради та державних актів недійсними.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції послався на постанову Верховного Суду від 3 липня 2019 року щодо непогодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, яка прийнята після прийняття рішення сільської ради.

З цього приводу слід зазначити, що, за загальним правилом, нова правова позиція застосовується судами під час розгляду справ, провадження у яких відкрито після формулювання певної правової позиції. Враховуючи те, що позов у даній справі подано у березні 2020 року, суд першої інстанції правомірно застосував позицію викладену у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року щодо можливості непогодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У мотивувальній частині постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2014 року суд зазначив: «суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачі не являються ні власниками, ні користувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1 ».

Проте такий висновок Вінницького апеляційного адміністративного суду жодним чином не впливає на вирішення спірних правовідносин, так як предметом доказування у даній справі є зокрема порушення меж земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивачів, а не оспорення такого користування.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, яке полягало у прийнятті відзиву на позовну заяву з порушенням строку слід зазначити слідуюче.

Відповідно до ч. 4,7 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою ОСОБА_5 отримала 01 червня 2020 року (а.с.78 т.1), відзив на позовну заяву подала до суду та надіслала іншим учасника справи 10 червня 2020 року, що спростовує доводи апеляційної скарги про порушення строку його подання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 червня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 11 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 10 вересня 2021 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна