Апеляційне провадження № 22-ц/824/9825/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер 756/5242/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В. за участю секретаря судового засідання Ратушного А.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 9 квітня 2021 року, постановлену в приміщенні суду під головуванням судді Андрейчук Т.В., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 9 квітня 2021 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ФГВФО, ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрдебт Плюс», треті особи: ПН КМНО Шевченко І.Л., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання в частині недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги, скасування записів про зміну іпотекодержателя відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду першої інстанції про те, що справа не підсудна суду цивільної юрисдикції, оскільки зміст і підстави поданого позову свідчать про те, що фізична особа ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» як первісного кредитора, ФГВФО як ліквідатора банку та ТОВ «Укрдебт Плюс» як подальшого кредитора за укладеними кредитними договорами та іпотечними договорами, укладеними на забезпечення виконання зобов`язання за кредитними договорами. Стороною кредитних договорів та іпотечних договорів є фізична особа, з огляду на що вказаний спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України учасниками справи не подано.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ «Укрдебт Плюс» Ковалевський Є.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір має розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки оскаржуваний позивачем договір є господарським договором, укладеним між двома юридичними особами: ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс».

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 вказувала, що 11 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», назву якого було змінено на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого Банк мав надати позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75 000,00 дол. США строком до 11 вересня 2025 року, зі сплатою 10,3 % річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 11 вересня 2006 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та банком укладено договір поруки № 40773, за яким поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Також 11 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 11 вересня 2006 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстровано в реєстрі №3113.

Відповідно до Іпотечного договору іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є приватною власністю іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 11 вересня 2006 року ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу по реєстру за номером 3103. Предмет іпотеки складається з 3 кімнат та підсобних приміщень, а саме: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна, 4-туалет, 5-кухня, 6,7,8-житлові, загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м.

16.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк мав надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 26 000,00 доларів США з розрахунку 13,50 % річних на строк з 16.05.2008 року по 16.05.2018 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором були укладені договори поруки.

08.12.2011 між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Тобто, зміст і підстави поданого позову свідчать про те, що фізична особа ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» як первісного кредитора, ФГВФО як ліквідатора банку (кредитора) та ТОВ «Укрдебт Плюс» як подальшого кредитора за укладеними кредитними договорами та іпотечними договорами, укладеними на забезпечення виконання зобов`язання за кредитними договорами.

В свою чергу сторонами кредитних договорів та іпотечних договорів є фізична особа (позивач) та АКІБ «УкрСиббанк».

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, віднесені до юрисдикції господарських судів, визначено у статті 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини 1 статті 20 цього Кодексу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

До юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18 та у постанові Верховного Суду від 21.04.2020 у справі № 910/17433/19).

Встановлено, що позивач не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до частин 2, 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З огляду на те, що позивач у справі не є суб`єктом господарювання в розумінні частини 2 статті 55 ГК України, а суб`єктний склад учасників вказаної справи відповідає положенням статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, то розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції загальних судів та має здійснюватись в порядку цивільного судочинства, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позивач, як фізична особа не є стороною в договорі між господарюючими особами є передчасним та не може вирішуватись на стадії відкриття провадження.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 9 квітня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: