Постанова

Іменем України

01 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 755/18103/19

провадження № 61-4806св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне некомерційне підприємство «Київська міська клінічна лікарня № 3»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Желепи О. В., Кулікової С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 3» (далі - КНП «КМКЛ № 3») про визнання протиправним та скасування наказу.

Позовна заява мотивована тим, що вона обіймає посаду заступника головного лікаря з терапевтичної допомоги КНП «КМКЛ № 3». 17 липня

2019 року Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) видав наказ №818 «Про проведення перевірки стану надання медичної допомоги у відділеннях Київської міської клінічної лікарні №3» та наказом № 818 було створено комісію з перевірки організації та якості надання медичної допомоги хворим у відділеннях КНП «КМКЛ № 3». Комісією було складено довідку за результатами перевірки організації надання медичної допомоги в КНП «КМКЛ № 3». 30 серпня 2019 року головний лікар КНП «КМКЛ № 3» видав наказ № 183, відповідно до якого за результатами перевірки позивачу оголошено догану.

Посилаючись на те, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани проведено з порушенням норм трудового законодавства,

ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати наказ

від 30 серпня 2018 року про оголошення їй догани.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року у складі судді Галагана В. І. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ головного лікаря

КНП «КМКЛ № 3» від 30 серпня 2019 року № 183 про оголошення догани заступнику головного лікаря з терапевтичної допомоги ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем трудової дисципліни, не зазначено, які дії та/або бездіяльність позивача порівняно із діями інших працівників/адміністрації лікарні призвели до порушення та в чому полягає таке порушення, що позбавляє суд можливості встановлення причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням, за наявності останніх. При цьому відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факту правомірності оскаржуваного наказу від 30 серпня 2019 року, в той час як саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу КНП «КМКЛ № 3» задоволено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, щоматеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про порушення позивачем своїх трудових обов`язків, а тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани проведено відповідачем відповідно до вимог статті 147 КЗпП України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування статті 148 КЗпП України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 713/1171/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі

№ 182/5509/16-ц, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/6552/15,

від 29 серпня 2019 року у справі № 826/6748/16, та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 року у справі

№ 820/12713/14.

Касаційна скарга мотивована тим, щодисциплінарне стягнення було застосовано до неї з порушенням строку, встановленого статтею 148 КЗпП України. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що її притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення, які вона не вчиняла та за які вона не несе відповідальності відповідно до посадової інструкції заступника головного лікаря з терапевтичної допомоги КНП «КМКЛ № 3». Крім того, відповідач не взяв у неї пояснень щодо викладених у довідці порушень.

Відзив на касаційну скаргу та відповідь на нього

У травні 2020 року від КНП «КМКЛ № 3» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність прийнятої судом апеляційної інстанції постанови.

Крім того, у травні 2020 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив КНП «КМКЛ № 3», в якій викладено мотиви незгоди з доводами відзиву.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а ухвалою від 28 липня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 працює на посаді заступника головного лікаря з терапевтичної допомоги КНП «КМКЛ № 3».

03 вересня 2018 року позивача ознайомлено з посадовою інструкцією, яка містить завдання та обов`язки, а також підстави відповідальності заступника головного лікаря з терапевтичної допомоги.

Наказом Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 17 липня 2019 року з метою перевірки стану надання спеціалізованої медичної допомоги хворим у відділеннях КНП «КМКЛ № 3» створено комісію з перевірки організації та якості надання медичної допомоги хворим у відділеннях КНП «КМКЛ № 3» та затверджено її персональний склад.

Відповідно до довідки, складеної за результатами перевірки організації надання медичної допомоги в КНП «КМКЛ № 3», комісією встановлено наступні порушення, зокрема, у відділеннях терапевтичного профілю та неврологічних не дотримується норматив площ, передбачених на 1 ліжко, часто пацієнти розміщуються в коридорах при наявності в лікарні щоденно від 50 до 100 вільних ліжок, що свідчить про нераціональне використання ліжкового фонду, відсутні пропозиції заступника головного лікаря з терапевтичної допомоги щодо оптимізації ліжкового фонду лікарні відповідно до потреб населення в наданні видів медичної допомоги, відділення інтенсивної терапії не відповідає вимогам, що унеможливлює надання медичної допомоги відповідно до стандартів, через обмеження кисневого постачання неможливе проведення респіраторної терапії; відсутня дихальна апаратура середнього або експертного класу, оцінити реальну потребу в устаткуванні для проведення інтенсивної терапії сепсису неможливо у зв`язку із перебуванням на ліжках для інтенсивної терапії значної кількості пацієнтів, які не потребують інтенсивної терапії чи нагляду, повноцінне проведення респіраторної терапії неможливе через відсутність належної дихальної апаратури, в терапевтичному відділенні відсутня кімната для збору харкотіння.

Відповідно до вказаної довідки комісією рекомендовано: головному лікарю КНП «КМКЛ № 3» оптимізувати ліжковий фонд лікарні та кадровий потенціал відповідно до потреб населення в наданні видів медичної допомоги; забезпечити надання якісної медичної допомоги відповідно до стандартів надання медичної допомоги з дотриманням ліцензійних умов провадження медичної практики; забезпечити створення належних умов для перебування пацієнтів у відділеннях лікарні; переглянути посадову інструкцію заступника головного лікаря з хірургічної допомоги, а також інших працівників та привести їх у відповідність до вимог нормативних документів.

Відповідач склав акт про вимогу надання пояснень ОСОБА_1 стосовно матеріалів перевірки Департаменту охорони здоров`я м. Києва, викладених в довідці від 20 серпня 2019 року за № 061-8143/03 (а. с. 73, т. 1), однак пояснень ОСОБА_1 не надала.

30 серпня 2019 року головним лікарем КНП «КМКЛ № 3» видано наказ № 183, яким, зокрема, заступнику головного лікаря з терапевтичної допомоги Київської міської клінічної лікарні № 3 Можар О. В. оголошено догану та зобов`язано останню надати до 05 вересня 2019 року пропозиції щодо ефективного використання ліжкового фонду лікарні. Наказ мотивовано тим, що відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 17 липня 2019 року «Про проведення перевірки стану надання медичної допомоги у відділеннях Київської міської клінічної лікарні № 3» було проведено перевірку організації та стану надання медичної допомоги в лікарні. Проведений аналіз порушень організації надання медичної допомоги свідчить про неналежне виконання посадових обов`язків та проведення контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів з боку, зокрема, заступника головного лікаря з терапевтичної допомоги ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах

2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно із статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником покладених на нього трудовим договором обов`язків без поважних причин, а також недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпоряджаннями роботодавця тощо.

Порушення працівником трудової дисципліни є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

За змістом статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відповідно до посадової інструкції, з якою позивач ознайомлена 03 вересня 2018 року, заступник головного лікаря з терапевтичної допомоги між іншим зобов`язаний: контролювати виконання нормативно-правових актів з питань охорони здоров`я (пункт 2.2.1.); забезпечувати надання якісної медичної та фармацевтичної допомоги населенню (пункт 2.2.2.); керувати роботою підлеглого персоналу щодо надання якісної медичної допомоги пацієнтам (пункт 2.2.3.);організовувати та забезпечувати дотримання медичним персоналом прав пацієнтів пункт (2.2.5.); особисто проводити систематичні перевірки якості лікування і діагностики, експертні оцінки, анкетування хворих. При виявленні дефектів складати акти і щомісячно передавати в міську експертну комісію для розбору (пункт 2.2.10.); розробляти та проводити заходи, щодо раціонального використання ліжкового фонду лікарні, діагностичної та іншої апаратури, обладнання, лікарських засобів, перев`язувальних матеріалів (пункт 2.2.15.); вивчати потребу лікарні в апаратурі, обладнанні, лікарських засобах, перев`язувальних матеріалах і вживати необхідних заходів, щодо забезпечення ними (придбання) (2.2.28.).

Установивши, що позивач не виконує покладені на неї трудовим договором обов`язки, зокрема, щодо раціонального використання ліжкового фонду (пункт 2.2.15 посадової Інструкції), що відображено у довідці, складеної за результатами перевірки організації надання медичної допомоги в

КНП «КМКЛ № 3», суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани проведено відповідачем відповідно до вимог статті 147 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач застосував до неї дисциплінарне стягнення з порушенням строку, встановленого статтею

148 КЗпП України, є помилковими.

Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Судом установлено, що вчинений позивачем проступок було виявлено

20 серпня 2019 року (а. с. 5, т. 2) та через 10 днів їй було оголошено догану, тобто у межах строку, передбаченого статтею 148 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги про те, що роботодавець не зажадав від неї пояснень щодо вказаних у довідці є необґрунтованими, оскільки таке не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 341/1751/17). У справі, яка переглядається, матеріали справи свідчать про порушення позивачем трудової дисципліни, а тому зазначені доводи колегія суддів відхиляє.

Касаційна скарга не містить переконливих аргументів щодо незаконності та несправедливості судового рішення у справі, а її доводи зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускаються.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Є нерелевантним посилання заявника на постанови Верховного Суду

від 19 вересня 2018 року у справі № 713/1171/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 182/5509/16-ц, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/6552/15,

від 29 серпня 2019 року у справі № 826/6748/16, та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 року у справі

№ 820/12713/14 є помилковими, оскільки у справі, яка переглядається, та у справах, які перебували на розгляді у суді касаційної інстанції, встановлено різні фактичні обставини, тобто правовідносини не є подібними

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення,

а постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович