Апеляційне провадження № 22-ц/824/7388/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/37533/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Ю.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «БМ-18»,

Акціонерне товариство «УніверсалБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 ,

на рішення Оболонського районного суду міста Києва, ухваленого 02 березня 2021 рокув приміщенні суду під головуванням судді Шролик І.С.,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ "Універсал Банк" про розірвання кредитного договору,визнання недійсними договорів іпотеки та зобов`язання вчинити дії, який обґрунтовував тим, що 03 вересня 2008 року між ВАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 24/8/030908. Кредитний договір складається з двох частин (Частина 1 та Частина 2), які нероздільно пов`язані між собою і одна для іншої є невід`ємними частинами. Строк дії договору до повного його виконання сторонами. Дата остаточного повернення кредиту - 01 вересня 2028 року. Умовами укладеного кредитного договору п. 4.1.2 передбачено, що банк зобов`язується видати позичальнику кредит в сумі 250 687,00 швейцарських франків на умовах, передбачених даним договором. В забезпечення виконання обов`язків за кредитним договором, сторони 03 вересня 2008 року уклали договори іпотеки № 24/8/030908/1 та №24/8/030908/2, за умовами яких ОСОБА_1 передав в іпотеку АТ «БМ Банк» дві 1/2 частини нежитлового приміщення загальною площею 261,40 кв.м. у будинку номер АДРЕСА_1 .

21.10.2020 року АТ "ВТБ Банк" відступило право вимоги за з зазначеним кредитним договором та договорами іпотеки, укладених з ОСОБА_1 .

Посилаючись, що банк ВАТ «БМ Банк» свої обов`язки за кредитним договором не виконав і кредитні кошти позичальнику не видав, позивач просив розірвати кредитний договір від 03.09.2008,у зв`язку з тим, що у нього відсутнє будь-яке зобов`язання перед кредитором за кредитним договором № 24/8/030908 від 03.09.2С08. з підстав ст. 17 ЗУ «Про іпотеку»,а саме припинення іпотеки та визнання іпотечного договору недійсним.

Оскільки договори іпотеки мають похідний характер від зобов`язання за основним кредитним договором , тому у разі розірвання кредитного договору з підстав невиконання кредитором своїх обов`язків щодо видачі кредитних коштів, договори іпотеки підлягають визнанню недійсними, а іпотека - припиненою.

Окрім цього, позовні вимоги обгрунтовані також тим, що 02 вересня 2008 року між позивачем та ВАТ «БМ Банк» укладено кредитний договір 24/8/020908 на підтвердження укладання якого банк надав довідку про видачу готівки № 1194709 від 03 вересні 2008 року на суму 250687,00 швейцарських франків саме за цим договором. Про укладення зазначеного договору свідчить також додаток № 2, №3 та довідка про рух коштів з матеріалів цивільної справи (456/7250/14-ц)., лист ПАТ страхової компанії «Українська страхова група» про сплату страхового платежу за договором страхування; квитанції №1203678 від 07 травня 2009 року та №32884 від 08 січня 2009 року про зарахування коштів ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 24/8/020908.

При ознайомленні з матеріалами іншої цивільної справи (456/7250/14-ц), з довідки про рух коштів по рахунку, позивачу стало відомо що частину платежів ВАТ «БМ Банк» спрямовувало на погашення кредитного договору №124/5/130808 від 13.08.2008 року, який між сторонами ніколи не укладався.

Вважаючи, що визнання договору неукладеним є неналежним способом захисту, позивач просив встановити обставину про його неукладеність та зобов`язати АТ «БМ- 2018» внести зміни в рахунок заборгованості позивача за кредитним договором 24/8/020908 від 02 вересня 2008 року, розірвати кредитний договір № 2/8/030908 від 03.0.2008., визнати недійсними іпотечний договір №24/8/030908/1 від 03.09.2008 року та іпотечний договір №24/8/030908/2 від 03.09.2008 року та припинити іпотеку на 1/2 частину нежитлового приміщення площею 261,40 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 2 березня 2021 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача вказує, зокрема, що суд першої інстанції не вірно встановив дійсні обставини справи та помилково дійшов висновку про відсутність у АТ "Універсал Банк" обов`язку по доказуванню законності укладених з позивачем договорів.

Суд вийшов за межі заявлених вимог та визнав обставини на які сторони не посилались та які не встановлювались попередніми рішеннями судів та не врахував що, згідно довідок про рух коштів, наданих ПАТ «БМ Банк» до матеріалів цивільної справи, банк одноосібно (без заявки ОСОБА_1 ) відкривав та обліковував платежі ОСОБА_1 також за такими рахунками: № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . А на рахунок № НОМЕР_3 банк взагалі без будь-яких пояснень та погоджень зараховував кошти, внесені ОСОБА_1 на часткове погашення кредитної заборгованості за договором № 24/8/020908 як сплату за кредитним договором № 24/8/030908 та вигаданого з невідомою метою кредитного договору № 24/5/130808 від 13.08.2008.

Встановивши з порушенням процесуального закону преюдицію, суд неправомірно не надав правової оцінки доказам, на які посилався позивач, а встановивши неправомірно преюдиційність факту видачі кредитних коштів на умовах кредитного договору від 03.09.2008 за № 24/8/030908, суд відмовився надавати оцінку доказам, які долучені позивачем на підтвердження укладання кредитного договору № 24/8/020908 від 02.09.2008. а саме: договору страхування, сплати страхового платежу, Додатків № 2 та 3 до Кредитного договору № 24/8/020908 та інше.

Представник вважає також, що суд першої інстанції неправомірно застосував до оцінки доказів вираз «помилка», надані позивачем до матеріалів цивільної справи на підтвердження укладання кредитного договору № 24/8/020908 саме від 02.09.2008.

Крім того, судом першої інстанції, на думку представника позивача, зроблено абсолютно протиправний правовий висновок про те, що розірвання кредитного договору не є підставою для припинення заходів забезпечення кредитного зобов`язання, а посилання суду на постанову ВС/КЦС від 06.05.20 по справі № 539/3306/17 є недоречним, адже такого правового висновку вказана постанова не містить.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, з підстав в ній викладених та просив її задовольнити.

Представник АТ "Універсал Банк" проти апеляційної скарги заперечувала, підтримала доводи викладені банком в відзиві на апеляційну скаргу та просила залишити рішення суду першої інстанції, вважаючи що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог закону.

Представник АТ "БМ-18" в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належно.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін,або інших учасників справи,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі рішення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1,2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «БМ Банк» укладений кредитний договір № 24/8/030908, який складається із двох частин. Першою - про базові умови кредитування й визначення термінів та другої - безпосередньо умов договору. Сума кредиту та валюта кредиту визначена сторонами - 250687 швейцарських франків, із цільовим призначенням купівлі нерухомості на вторинному ринку, із відсотковою ставкою за користування грошовими коштами - 8,99% з терміном погашення до 01 вересня 2028 року (а.с.18-23).

Також 03 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та банком в забезпечення виконання умов кредитного договору укладено два договори іпотеки № 74/8/030908/1 та № 24/8/030908/2, за умовами яких, ОСОБА_1 передав банку в іпотеку дві частини по Ѕ нежилого приміщення загальною площею 261, 40 у будинку АДРЕСА_1 . (а.с. 24-33).

Позивачем надано копію квитанції №1203678 від 07 травня 2009 року згідно якої ОСОБА_1 сплачено на рахунок ВАТ «БМ Банк» НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 1825,63 швейцарських франків, що в еквіваленті в гривні становить 12411,16 грн. в якій зазначено призначення платежу згідно кредитного договору №24/8/020908 від 03.09.2009 року (а.с.34).

Згідно квитанції №32884 від 08 січня 2009 року ОСОБА_1 сплачено на рахунок ВАТ «БМ Банк» НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 2963,28 швейцарських франків, що в еквіваленті в гривні становить 20255,67 грн. в якій зазначено призначення платежу часткове погашення кредиту та відсотків за кредитним договором №24/8/020908 від 02.09.2009 року (а.с.35).

З повідомлення ПАТ СК « Українська страхова група» за №03/8026 від 06 листопада 2020 року надіслане на адресу ОСОБА_1 видно, що ним сплачено страховий платіж за договором страхування майна №13-2807-0691 від 02.09.2008 року в сумі 10286,50 грн., та за договором страхування майна №13-2807-0990/1 від 22.09.2009 року в сумі 6465,80 грн. Зазначено, що надати договори страхування та копію кредитного договору №24/8/020908 неможливо (а.с. 10).

Згідно додатку №3 до кредитного договору № 24/8/020908 від 02 вересня 2008 року про тарифи по обслуговуванню карткових рахунків, видачі та обслуговуванню міжнародних платіжних карток у ТОВ «БМ Банк» пакет «картка до кредиту», в якому міститься підпис позичальника та підпис працівника ТОВ «БМ Банк». (а.с.11)

Додатком №2 до кредитного договору №24/8/020908 від 02 вересня 2008 року встановлено тарифи на послуги та операції ТОВ «БМ Банк» для фізичних осіб (а.с.12).

Судом встановлено також, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 02 серпня 2016 року (справа інд.номер 756/7250/14), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року та Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість у розмірі 235641 швейцарських франків 80 сантимів саме за кредитним договором № 24/8/030908 від 03.09.2008 року.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову суд першої інстанції виходив з недоведеності останнім заявлених вимог на підтвердження доводів про те, що зобов`язання за кредитним договором № 24/8/030908 від 03.09.2008 року у позивача не виникли, оскільки саме за цим договором гроші в кредит позивачу не були передані, а відтак, суд не знайшов достатніх правових підстав для визнання зазначеного договору таким,що не укладався.

Апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками суду.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України визнав преюдиційними обставини встановленими в судових рішення в цивільній справі № 756/7250/14 про те, що відповідачем ОСОБА_1 не доведено, що він отримував у банку кредит два рази на одну і ту ж суму з одного і того ж самого позичкового рахунку за двома різними кредитними рахунками , що свідчить про те, що грошові кошти в сумі 250 687,00 швейцарських франків відповідач отримував на підставі та на умовах тільки одного кредитного договору і цим кредитним договором є саме договір № 24/8/030908 від 03.09.2008, інших кредитних договорів на суму 250 687,00 швейцарських франків виданих з позичкового рахунку № НОМЕР_4 відкритого для видачі коштів саме за зазначеним договором від 03.09.2008року.

Суд першої інстанції, при цьому входив з того, що інших договорів кредиту між банком та боржником не укладалось.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що протягом дії кредитних правовідносин, кредитором (банком),який неодноразово змінювався, допускались чисельні помилки в датах та номерах договору № 24/8/030908 від 03.09.2008, з огляду на що та з урахуванням встановлення приведених преюдиційних обставин суд підставно не прийняв за належні та допустимі докази посилання представника позивача на укладання договору страхування та сплату страхового платежу 02 вересня 2008 року, Додаток № 3 до кредитного договору № 24/08/020908 від 02 вересня 2008 року, додаток №2 до кредитного договору кредитного договору № 24/08/020908 від 02 вересня 2008 року.

Не встановивши підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про укладення кредитного договору №2/08/020908 від 02.09.2008 року, суд першої інстанції також підставно та у відповідності до вимог закону відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення обставин про неукладеність кредитного договору від 13.08.208 № 124/5/130808, зобов`язання АТ «БМ-2018» внести зміни в розрахунок заборгованості позивача за кредитним договором № 24/08/020908 від 02 вересня 2008 року та про припинення іпотеки за договорами від 03 вересня 2008 року № 24/8/030908/1 та №24/8/030908/2.

А ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційному суді позивач (його представник) примірник кредитного договору №2/08/020908 від 02.09.2008 року не надав, а його посилання на те, що умовою укладення зазначеного договору була домовленість з банком про придбання позивачем приміщень, які будуть передані в іпотеку за отримані кредитні гроші, не підтверджені належними доказами і на думку апеляційного суду є неспроможними та такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Апеляційний судне приймає також доводи апеляційної скарги про помилковість посилань суду першої інстанції на висновок,який міститься в постанові ВС/КЦС у справі № 539/3306/17 від 06.05.2020 року,оскільки в тексті цієї постанови зазначається, буквально, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 548/981/15-ц (провадження № 14-182цс18) зазначила, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті).

Отже, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факт укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Порука та застава (іпотека) не припиняються за обов`язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави (іпотеки), які можуть забезпечувати виконання зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання.

Таким чином, слід зазначити, що суд першої інстанції дотримався встановленого законом принципу оцінки доказів, відповідно до якого, на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи проаналізував і оцінив докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, ця оцінка спрямована на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Відповідно ж до 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з цим, зазначені вище доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 367 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права висновків судді першої інстанції не спростовують і не можуть бути підставою для скасування ухвали судді першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А НО В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.09.2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: