Справа № 346/5098/19
Провадження № 22-ц/4808/953/21
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

секретаря Єлісевич О.М.

з участю представника позивача Жируна Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2021 року, ухвалене у складі судді П`ятковського В.І. у м. Коломия,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 23 жовтня 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі ПрАТ «СК «Провідна»), в якому просив стягнути з відповідача 305 673,60 грн страхового відшкодування.

В обґрунтування позову послався на те, що відповідачем 24 липня 2018 року укладено договір №11/1171554/0935/18 добровільного страхування майна, яке використовується в підприємницьких (комерційних) цілях, а саме: будівлі торгового приміщення (продуктового магазину) по АДРЕСА_1 . Вигодонабувачем по договору страхування є позивач.

02 квітня 2019 року внаслідок короткого замикання електромережі в приміщенні сталася пожежа, якою було знищено частину покрівлі, перекриття, продуктові товари, кондиціонер, три холодильники, торгову вагу та мікрохвильову піч. Пошкоджено стіни, стелажі та вікно, що підтверджується актом про пожежу від 02 квітня 2019 року, складеним інспектором Коломийського МВР УДСНС в Івано-Франківській області.

04 квітня 2019 року він подав заяву до відповідача про виплату страхового відшкодування.

Підрядна організація ТзОВ «Аура Третього тисячоліття» (на підставі договору підряду на виконання робіт з капітального ремонту магазину після пожежі від 25 квітня 2019 року) виконала відновлювальні роботи після пожежі у магазині на загальну суму 218 000 грн, які він оплатив у повному обсязі.

Для відновлення роботи магазину він також придбав (в замін знищених пожежею): стелажі для продуктів, шафу для печива, прилавки на загальну суму 35 730 грн та вітрину, кондиціонер і морозильні камери на загальну суму 55 800 грн, що підтверджується документами про оплату.

Листом від 23 травня 2019 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомило його, що для прийняття рішення про виплату йому страхового відшкодування необхідно подати додаткові документи, а саме документи власності на земельну ділянку, на якій розміщено об`єкт страхування, а також документи, що підтверджують розмір витрат на відновлення, ремонт або заміну майна, якому завданий збиток, як то кошториси на проведення ремонтних робіт, рахунки фактури та інші документи щодо відновлення технологічного обладнання і меблів.

На виконання вказаного листа він подав ПрАТ «СК «Провідна» державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, а також рішення П`ядицької сільської ради щодо надання дозволу на розміщення застрахованого торгового приміщення і паспорт прив`язки розміщення об`єкту страхування. Крім того, надав кошторис на проведення ремонтних робіт, акт виконаних робіт, квитанцію про оплату та накладну.

Однак, листом від 07 серпня 2019 року ПрАТ «СК «Провідна» знову вказало на необхідність подання інших додаткових документів, а саме: договору купівлі-продажу, договору оренди тощо, без яких нібито неможливо прийняти рішення про виплату страхового відшкодування.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 305 673,60 грн страхового відшкодування та 3 057,00 грн судового збору.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що відповідачем не було дотримано всіх умов договору страхування, не виконано обов`язки за цим договором, своєчасно та в обумовлені договором страхування строки не прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «СК «Провідна» подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення.

Апелянт зазначає, що судом не враховано, що тільки 18 грудня 2020 року ПрАТ «СК «Провідна» отримала від суду (не від ОСОБА_1 ) витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Документи, що підтверджують право власності на застраховане приміщення отримані страховиком лише через 1 рік та 8 місяців після настання пожежі, отже наведене свідчить, що на момент прийняття страховиком рішення про припинення розгляду справи до отримання документів у відповідності до договору страхування, страховик керувався умовами договору, що не може свідчити, як зазначив суд, про навмисне затягування з боку страховика строків виконання зобов`язань за договором.

Також апелянт вказує, що згідно договору страхування адресою місцезнаходження майна є: АДРЕСА_1 , а позивач надає витяг з державного реєстру про право власності на приміщення за іншою адресою, що свідчить про наявність протиріч в адресі зареєстрованого майна в реєстрі та застрахованого майна в договорі страхування, а це є істотною умовою договору страхування;

Крім того, до цього часу страхувальником не надано страховику та суду документи на підтвердження права власності на холодильні установки та не надано документів на підтвердження витрат на відновлення, ремонт або заміну майна, технологічного обладнання, яке було заявлене страховику як знищене.

Апелянт зазначає і про те, що суд залишив поза увагою той факт, що холодильна камера ОСОБА_2 (16 000 грн) була надана страхувальнику в користування ТМ «Чернігівське», холодильна камера ІSE STREAM MEDU (16 000 грн) була надана страхувальнику в користування ТМ «ОБОЛОНЬ», холодильні камери CNVT395 (9 000 грн) та E TRIME (9 000 грн) були надані страхувальнику в користування ТМ «Тріумф», тобто вказане технологічне обладнання не належить на праві власності страхувальнику, документів на підтвердження майнового інтересу ОСОБА_1 не надано, а отже не підтверджено факт нанесення збитків саме ОСОБА_1 внаслідок пошкодження майна, яке йому належить відповідно до закону. Щодо стягнутих витрат на відшкодування кондиціонера, то суд взагалі не звернув увагу на те, що кондиціонер не застрахований за договором страхування, а тому в будь-якому разі не може бути відшкодований за рахунок страховика.

Апелянт зауважує, що меблі за договором страхування були застраховані на страхову суму 20 000 грн, однак суд ухвалив рішення про стягнення з відповідача збитків за меблі в розмірі 35 730 грн, тобто більше, ніж визначена сторонами страхова сума в договорі страхування за видом застрахованого майна «меблі», відповідно до якого було застраховано стелажі (9 шт. на суму 14 000 грн), столи (2 шт. на суму 1 000 грн), телевізор Orion (на суму 5 000 грн).

Також апелянт звертає увагу на те, що умовами договору сторонами передбачено безумовну франшизу за кожною окремою групою застрахованого майна, яка відповідно до договору страхування підлягає вирахуванню з суми страхового відшкодування і не може бути відшкодована за рахунок страховика.

Наданий позивачем в суді витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , який підтверджує виникнення права власності лише з 04 вересня 2020 року, а страхова подія із застрахованим майном мала місце 02 квітня 2019 року, тобто на день настання події із застрахованим майном у позивача не підтверджено майновий інтерес щодо застрахованого майна, а тому він не може мати права на отримання страхового відшкодування, оскільки не підтвердив належними доказами своє право на застраховане майно на день настання страхового випадку.

Апелянт вказує, що у відповідності до договору страхування для отримання страхового відшкодування страхувальник чи вигодонабувач зобов`язаний надати страховику документи на підтвердження майнового інтересу щодо застрахованого майна і це є обов`язковим документом для отримання виплати.

Також вказує, що погоджені сторонами умови страхування, не є, як зазначив суд, «недоліками, які можуть стати на заваді виплаті», тому таке посилання суду є безпідставним.

Апелянт зауважує, що звіт ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ», виконаний на підставі проведеного страховиком акту огляду від 04 квітня 2019 року, який підписаний позивачем. Апелянт вважає, що в кошторисі, наданому позивачем, завищено вартість доходу та адміністративних затрат (16,10 грн проти 2,71 грн в звіті, проведеному на замовлення страховика), в наданих позивачем документах приведені ціни для керамічної черепиці, тоді як дах застрахованого майна був покритий профнастилом. Крім того, документи, надані позивачем на підтвердження вартості ремонту містять більший об`єм робіт, ніж необхідно для відновлення майна до того стану, в якому воно було до настання події, зокрема, є невідповідність по заміні вікна в акті огляду від 04 квітня 2019 року страховиком було зафіксовано пошкодження (розбите) одне вікно на горищі магазину (0,72 кв.м), при цьому в наданому позивачем кошторисі обсяг віконних коробок складає 5 кв.м, що відповідно може не вплинути на загальну вартість робіт. Разом з тим, звіт ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» передбачає розрахунок зносу частин, вузлів, агрегатів та деталей, що замінюються в процесі ремонту, що у відповідності до погоджених сторонами умов страхування є обов`язковим при визначенні прямих (реальних) збитків, а надані позивачем документи не містять розрахунку зносу.

Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на умови укладеного сторонами договору страхування, що призвело до неповноти та ухвалення необґрунтованого рішення, яке просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, оскільки вважає апеляційну скаргу безпідставною і необґрунтованою. Зокрема, зазначає, що посилання апелянта на наявність протиріч у адресі застрахованого майна не відповідає дійсності та спростовується довідкою органу місцевого самоврядування, зі змісту якої вбачається, що будівля магазину (торгового приміщення), застрахованого згідно договору та яка належить позивачу згідно витягу про реєстрацію, стосуються одного і того ж майна, тому голослівними є твердження апелянта про відсутність у позивача майнового інтересу. Зазначає, що у матеріалах справи є накладні на придбання технологічного обладнання. Укладаючи договір добровільного страхування майна, відповідач визнав факт наявності у позивача майнового інтересу щодо належного йому майна, побудованого ще у 2014 році, яке було об`єктом страхування та зобов`язався виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку. Питання врахування франшизи могло б мати місце за умови здійснення добровільної страхової виплати апелянтом в межах договору. Більше того, стягнена судом сума відшкодування не перевищує страховий ліміт, передбачений договором страхування. Тому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у скарзі.

Представник апелянта в засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. Тому колегія суддів ухвалила про розгляд справи без участі представника апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 липня 2018 року між відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» - (страховиком) та ФОП ОСОБА_3 (страхувальником) укладено Договір добровільного страхування майна, яке використовується в підприємницьких (комерційних цілях) №11/1171554/0935/18 (далі також Договір), а саме: будівлі торгового приміщення (продуктового магазину) по АДРЕСА_2 .

Вигодонабувачем по вказаному договору вказано позивача ОСОБА_1 .

Згідно п. 7.1 Договір діє з 25 липня 2018 року до 23 липня 2019 року.

За умовами Договору відповідач ПрАТ «СК «Провідна» зобов`язався у разі настання страхового випадку виплатити вигодонабувачу страхове відшкодування на загальну суму 529 000 грн (пункт 5.8 Договору).

Зокрема Договором було застраховано страховий ризик в разі: вогню; пожежі; удару блискавки; вибуху; падіння на страхове майно пілотованих літальних об`єктів, їхніх частин чи вантажу, що ними перевозиться (пункт 5.11.1 Договору).

Страховиком і страхувальником погоджено перелік застрахованого майна: нерухоме майно дерев`яний будинок за вищевказаною адресою (згідно Договору входить до групи «будівля») та рухоме майно дев`ять холодильних камер, що входить до групи «технологічне обладнання», стелаж дерев`яний, стіл торговий дерев`яний та телевізор, що входять до групи «меблі» (а.с. 61 в т. 2).

Страхова сума за групою «будівля» 400 000 грн, страхова сума за групою «технологічне обладнання» 109 000 грн, страхова сума за групою «меблі» 20 000 грн (п. 5.3 Договору).

Страхувальник виконав умови Договору, сплативши страховий платіж за договором, що визнано відповідачем.

02 квітня 2019 року внаслідок короткого замикання електромережі в застрахованому приміщенні за вищевказаною адресою сталася пожежа, якою було знищено частину крівлі, перекриття, продуктові товари, кондиціонер, камери відеоспостереження, три холодильники, торгову вагу та мікрохвильову піч, пошкоджено стіни, стелажі та вікно вказаного торгового приміщення, що підтверджується актом про пожежу від 02 квітня 2019 року, складеним комісією у складі інспектора Коломийського МРВ УДСНС в Івано-Франківській області лейтенанта служби цивільного захисту Гундяка В.І., ОСОБА_3 (страхувальника за Договором) та керівника гасіння пожежі начальника 7 - ДПРЧ м. Коломиї Хоміцького П.М. (а.с. 22-23 в т. 1).

04 квітня 2019 року позивачем подано ПрАТ «СК «Провідна» заяву про виплату страхового відшкодування, яка зареєстрована за № .

25 квітня 2019 року між позивачем та ТзОВ «Аура Третього тисячоліття» укладено договір підряду на виконання робіт з капітального ремонту магазину після пожежі в АДРЕСА_1 (а.с. 24-35 в т. 1).

Згідно дефектного акту і кошторису на виконання робіт та у відповідності до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акту приймання виконаних робіт № 2-0-1-1 за липень 2019 року підрядною організацією здійснено виконання відновлювальних робіт після пожежі в торговому приміщенні (продуктовому магазині) по АДРЕСА_1 на загальну суму 214 143,60 грн, які оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №34-10 від 10 липня 2019 року (а.с. 63 в т. 1).

Судом також встановлено та вбачається з матеріалів справи, що для відновлення роботи магазину, в замін знищеного пожежею майна, позивач придбав: стелажі для продуктів, шафу для печива, прилавки (усе це відноситься до категорії «меблі» згідно Договору) на загальну суму 35 730,00 грн, що підтверджується накладною №5 від 03 червня 2019 року, копія якої міститься на а.с. 64 в т. 1; вітрину-прилавок холодильної марки ПВХС 1,6 «Небраска» на суму 15 700 грн, кондиціонер на суму 14 300 грн і дві морозильні камери вартістю 12 600 грн та 13 200 грн на загальну суму 55 800,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 34 від 16 липня 2019 року, копія якої міститься на а.с. 65 в т. 1.

Листом від 23 травня 2019 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомило позивача, що для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування йому необхідно подати наступні документи: згідно п. 12.1.4 Договору документи, що підтверджують майновий інтерес Страхувальника або особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, договір купівлі-продажу, договір оренди, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, акт на право власності на земельну ділянку, на якій розташоване застраховане майно та його придбання, а також документи що підтверджують розмір витрат на відновлення, ремонт або заміну майна, якому завданий збиток, а саме: кошториси на проведення ремонтних робіт, рахунки-фактури, наряд-замовлення та/або інші документи щодо відновлення технологічного обладнання і меблів (а.с. 107-108 в т. 2).

На виконання вказаного листа позивачем надано ПрАТ «СК «Провідна» державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий позивачу, а також рішення П`ядицької сільської ради щодо надання позивачу дозволу на розміщення застрахованого торгового приміщення і паспорт прив`язки розміщення об`єкту страхування. Крім того, позивачем надано кошторис на проведення ремонтних робіт, акт виконаних робіт, квитанцію про оплату та накладну (а.с. 109-111 в т. 2).

Однак, листом від 07 серпня 2019 року ПрАТ «СК «Провідна» знову вказала на необхідність подання інших додаткових документів, а саме: договору купівлі-продажу, договору оренди тощо, без яких нібито неможливо прийняти рішення про виплату страхового відшкодування (а.с. 152 в т. 2).

27 вересня 2019 року ПрАТ «СК «Провідна» повідомило позивача про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання документів, що підтверджують майновий інтерес та отримання кошторису на проведення ремонтних робіт (а.с. 155 в т. 2).

У відзиві на позовну заяву (а.с. 3-9 в т. 2) відповідач визнав факт настання страхового випадку. Не спростовуючи обставин події та причин її настання, ПрАТ «СК «Провідна» вказала на те, що 05 квітня 2019 року за результатами дослідження оцінювача ОСОБА_4 вартість майнового збитку, завданого власнику майна, становить 10 179 грн за оздоблення та 121 804 грн конструкції.

Після отримання документів від позивача щодо проведення ремонту застрахованого приміщення, ПрАТ «СК «Провідна» замовлено у ТОВ «АЙ ЕКСПЕРТ» проведення додаткового дослідження, за наслідками якого 08 січня 2020 року отримано Звіт про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна (яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), який становить 9 686,00 грн за оздоблення та 142 712 грн конструкції (а.с. 158-182 в т. 2).

Спірні правовідносини урегульовуються Загальними положеннями про договір (розділ ІІ, глава 52 ЦК України) та главою 67 «Страхування».

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а також здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Аналогічні положення закріплені у Договорі (п. 3.1, 10.2.3).

В силу статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Положеннями ч. 1 ст. 991 ЦК України встановлено підстави, з урахуванням яких страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати. Таких підстав страховиком в даній справі не наведено. Проте ч. 2 цієї статті встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Судом встановлено, що позивач, як вигодонабувач за договором добровільного страхування майна №11/1171554/0935/18 від 24 липня 2018 року, повідомив страховика у визначений законом строк про настання страхового випадку.

Підставою відмови страховиком у виплаті позивачу страхового відшкодування була та обставина, що вигодонабувач не виконав свого обов`язку щодо надання страховику документів на підтвердження майнового інтересу, який є предметом цього договору.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, які встановлені судом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що страховик безпідставнов обумовлені Договором строки не прийняв рішення про виплату страхового відшкодування.

Щодо посилань апелянта на відсутність у позивача документів на підтвердження права власності (майнового інтересу) щодо застрахованого майна, то суд першої інстанції правильно не прийняв їх до уваги. Згідно матеріалів справи між сторонами протягом трьох років (з 2016 року) існують договірні зобов`язання (а.с. 20, 21 в т. 1) і жодного разу, страховик не звертав увагу страхувальника на недоліки, які можуть стати на заваді можливим виплатам при настанні страхового випадку. Більше того, позивач надав належні та достатні документи, що підтверджують його майновий інтерес щодо об`єкта страхування будівлі, а саме: державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий позивачу, а також рішення П`ядицької сільської ради щодо надання дозволу позивачу на розміщення застрахованого торгового приміщення і паспорт прив`язки розміщення об`єкту страхування. Тим більше уже в ході розгляду цієї справи позивач зареєстрував за собою право власності на громадський будинок будівлі торгового приміщення (продуктового магазину) по АДРЕСА_1 , а також надав технічний паспорт на вказаний об`єкт нерухомості (а.с. 223-224, 225-230 в т. 2).

Доводи апелянта, що згідно договору страхування адресою місцезнаходження майна є АДРЕСА_1 , а позивач надав витяг з державного реєстру про право власності на приміщення за іншою адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність протиріч в адресі зареєстрованого майна в реєстрі та застрахованого майна в договорі страхування, які є істотною умовою договору страхування, колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються даними довідки виконкому П`ядицької сільської ради від 26 лютого 2021 року №38, згідно якої адреси: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 співпадають та стосуються одного і того ж об`єкту нерухомості (будівлі магазину (громадського приміщення), застрахованого ПрАТ «СК «Провідна» за договором №11/1171554/0935/18 від 27 липня 2018 року), який було побудовано у 2014 році та відновлено після пожежі, що мала місце 02 квітня 2019 року.

Твердження апелянта, що позивач не підтвердив належними доказами своє право на застраховане майно на день настання страхового випадку спростовуються матеріалами справи.

Попри це, суд першої інстанції неправильно визначив суму страхового відшкодування за групою майна Нерухоме майно (п. 5.7.1 Договору), до якого відносяться будівлі (приміщення) нежитлового призначення, в тому числі: конструктивні елементи, внутрішнє та (або) зовнішнє оздоблення і обладнання будівлі (приміщення).

Адже, за змістом пункту 13.2 Договору розмір прямих (реальних) збитків визначається страховиком на підставі: акта огляду страховиком (його представником) пошкодженого або знищеного внаслідок настання страхового випадку застрахованого майна. За рішенням страховика акта (висновку, звіту, тощо) експертизи, складеної суб`єктом оціночної діяльності про розмір матеріального (прямого збитку), вартість необхідних витрат на відновлення застрахованого майна, розмір дійсної вартості застрахованого майна.

В пункті 13.3.3 Договору сторони погодили, що розмір прямих (реальних) збитків визначається у разі пошкодження застрахованого майна у розмірі поточної вартості витрат на відновлення застрахованого майна до стану, у якому воно перебувало безпосередньо перед настання страхового випадку, але не більше дійсної вартості застрахованого майна на дату завдання збитків перед настанням страхового випадку. Визначення витрат на відновлення здійснюється з вирахуванням зносу частин, вузлів, агрегатів та деталей, що замінюються в процесі ремонту.

Оскільки документи, надані позивачем про вартість понесених ним витрат на відновлювальний ремонт застрахованого майна групи Нерухоме майно не містять даних щодо вартості прямих (реальних) збитків відповідно до умов Договору, то такі дані слід було визначити згідно розрахунку зносу частин, вузлів та деталей, що замінюються в процесі ремонту, наведеного у Звіті про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна (далі Звіт), що у відповідності до погоджених сторонами умов страхування (п. 13.3.3 Договору) є обов`язковим при визначенні прямих (реальних) збитків.

Крім того, за даними Звіту оцінювачем враховано, що до страхового випадку застрахована будівля була покрита металочерепицею (профнастилом) (а.с. 30 в т. 2), а в документах підрядної організації, наданих позивачем, приведені ціни для керамічної черепиці, яка є дорожчою та відповідно дорожчими є роботи з її встановлення.

Також в акті огляду від 04 квітня 2019 року страховиком було зафіксовано пошкодження (розбите) одне вікно на горищі магазину (0,72 кв.м), однак у наданому позивачем кошторисі обсяг віконних коробок складає 5 кв.м, що відповідно впливає на завищення загальної вартості робіт.

Отже, страхове відшкодування, яке відповідач має сплатити позивачу, по групі «будівля» згідно Звіту складає 152 398 грн (9 686,00 грн за оздоблення плюс 142 712 грн конструкції (а.с. 158-182 в т. 2).

Що стосується технологічного обладнання, то позивач надав документи, що підтверджують його майновий інтерес у цій частині на суму 41 500 грн, що є витратами на придбання: вітрини-прилавка холодильної марки ПВХС 1,6 «Небраска», двох морозильних камер.

Згідно переліку застрахованого майна (а.с. 61 в т. 2) кондиціонер не був застрахований, а тому витрати позивача на придбання кондиціонера на суму 14 300 грн відповідно до Договору не можуть бути відшкодовані страховиком. Страхова сума по групі «технологічне обладнання» згідно п. 5.2.6 Договору складає 109 000 грн. Тому страхове відшкодування за технологічне обладнання, яке відповідач зобов`язаний сплатити позивачу згідно Договору, складає 41 500 грн (55 800 грн за мінусом 14 300 грн витрат на придбання кондиціонера).

Відповідно до п. 13.1 Договору розмір страхового відшкодування за пошкоджене, знищене або втрачене застраховане майно визначається у розмірі прямих (реальних) збитків Страхувальника (вигодонабувача) внаслідок настання страхового випадку, але не більше від відповідної страхової суми і відповідних лімітів відповідності Страховика згідно з п.п. 5.9-5.10 Договору, з вирахуванням: розміру безумовної франшизи, обумовленої Договором, яка вираховується по кожному страховому випадку (п. 13.1.4 Договору).

Наведені умови Договору узгоджуються з положеннями ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Договором (п. 5.4) передбачено безумовну франшизу у загальному розмірі 2 645 грн (по будівлі 2 000 грн, по технологічному обладнанню 545 грн, меблі 100 грн), яка відповідно підлягає вирахуванню з суми страхового відшкодування і не може бути відшкодована за рахунок страховика.

Судом встановлено, що позивач придбав меблі на суму 35 730 грн, однак, враховуючи, що меблі за Договором були застраховані на страхову суму у розмірі 20 000 грн (п. 5.2.8 Договору), то з урахуванням приписів п. 13.1. Договору Страховик зобов`язаний сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми за категорією «меблі» у розмірі 20 000 грн.

Враховуючи вищезазначене, безумовну франшизу, передбачену Договором, страхове відшкодування, яке відповідач має сплатити позивачу, згідно Договору складає 211 246 грн (152 398 грн (страхове відшкодування за групою «будівля») + 41 500 грн (страхове відшкодування за групою «технологічне обладнання») +20 000 грн (страхове відшкодування за групою «меблі») 2645 грн (безумовна франшиза)).

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не дотримав усіх умов договору страхування, не виконав свої обов`язки за цим договором, своєчасно та в обумовлені Договором строки не прийняв рішення про виплату страхового відшкодування, проте судом неправильно визначено суму страхового відшкодування, без урахування наведених умов Договору страхування, укладеного між сторонами, без дотримання вимог ч. 5 ст. 263 ЦПК України щодо повного, всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому оскаржуване рішення слід змінити в частині визначення розміру страхового відшкодування, задовольнивши частково позов ОСОБА_1 в розмірі 211 246 грн.

Враховуючи зміну рішення, апеляційний суд відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції необхідно розподілити таким чином.

Позовні вимоги задоволені частково, а саме: у розмірі 69,11 % (211 246 грн (сума, на яку задоволено позов) х 100 : 305 673 грн (ціна позову)). Тому судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у пропорційному розмірі 2 112,70 грн (3 057 х 69,11 %) необхідно покласти на ПрАТ «СК «Провідна».

Відповідно судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції у пропорційному розмірі 1 416,50 грн (4 585,50 грн х 30,89 %) необхідно покласти на ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У зв`язку з тим, що при розподілі судових витрат на ПрАТ «СК «Провідна» покладено більшу суму судових витрат, різниця судових витрат у розмірі 696,20 грн (2 112,70 грн 1416,50 грн) підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2021 року змінити.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 37/122, 01031, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 211 246 грн страхового відшкодування та 696,20 грн сплаченого судового збору, а всього 211 942,20 грн (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот сорок дві гривні 20 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 10 вересня 2021 року