Справа № 464/4331/21 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3741/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2021 року, ухвалене в складі головуючого - судді Теслюка Д.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на дітей за минулий час (за період з квітня 2015 року по 31 травня 2021 року): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 139 176, 00 грн. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 126008, 00 грн. Окрім цього, просила стягувати з відповідача аліменти на дітей в твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними 18-річного віку.

Позов мотивовано тим, що позивач перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.04.2015 року шлюб між ними розірвано, після розірвання шлюбу відповідач не цікавиться дітьми, не зустрічається з ними, не допомагає коштами або матеріальними засобами в їх утриманні, тим самим він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки вони разом не проживають із 2015 року, саме з цього часу відповідач не сплачує аліменти. Навесні 2015 року вона з дітьми виїхала на проживання та роботу до Італії, а тому не мала можливості з об`єктивних причин, незалежно від її волі, звернутись в суд із позовом про стягнення аліментів. Вважає, що із відповідача слід стягнути заборгованість по аліментах за минулий час, а саме з квітня 2015 року по 31 травня 2021 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 510 (дві тисячі п`ятсот десять) грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 510 (дві тисячі п`ятсот десять) грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час - відмовлено.

Вирішено, стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 908 грн судового збору.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог скасувати, та ухвали нове, яким позовні вимоги у цій частині, задовольнити частково. Стягувати з нього аліменти на користь дітей у розмірі 50-60 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідачу встановлена третя група інвалідності. У вересні поточного року йому проведена операція на правому оці. Відтак, сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, для нього доволі обтяжливо. Не заперечує свого обв`язку щодо необхідності їх сплати, проте вказує, що готовий сплачувати такі в розмірі 50-60 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У листопада 2021 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що у відповідача непоганий майновий стан, адже йому на праві власності належить нерухомість - гараж та дві земельні ділянки, а також транспортний засіб. Відповідач, починаючи з травня 2020 року зареєстрований як підприємець, є директором та єдиним власником двох юридичних осіб. Докази про це подавалися до суду першої інстанції, однак у їх долучені було відмовлено.

Просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржується, відтак колегія суддів не здійснює його перегляд у цій частині в апеляційному порядку.

У відповідності до приписів частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29.04.2015 року.

У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою.

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно із частиною першою та другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою цієї статті Кодексу визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою - четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічні положення щодо обов`язку доказування і подання доказів містяться у статті 81 цього Кодексу.

Установивши, що батько дітей є особою працездатного віку, а встановлена йому ІІІ група інвалідності не виключає повністю можливість його працевлаштування, він не заперечив факту необхідності сплати аліментів на дітей, беручи до уваги розмір мінімальної заробітної плати, а також розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку у 2021 році, суд першої інстанції, урахувавши якнайкращі інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 2 510 грн на кожну дитину. На думку колегії суддів, такий розмір відповідає критеріям необхідності та достатності для забезпечення гармонійного розвитку дітей сторін, а матеріалами справи підтверджено достатність заробітку (доходу) відповідача для присудження аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів.

Проведена позивачу після ухвалення рішення у справі операція на оці, не впливає на правильність висновків суду, проте в подальшому, за умови доведення може бути підставою для ініціювання процедури зміни розміру аліментів, визначених судом.

При цьому місцевим судом вірно враховано, що позивачем не доведено факту зайняття відповідачем підприємницькою діяльністю, від якої ним отримуються високі доходи, а також щодо наявності у нього транспортного засобу.

За приписами частини другої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи наведені положення, а також те, що судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про долучення доказів на підтвердження майнового стану відповідача, колегія суддів досліджує докази, додані позивачкою до відзиву на апеляційну скаргу щодо наявності у відповідача на праві власності об`єктів нерухомого майна (гараж, дві земельні ділянки), які були придбані ним після розірвання шлюбу з позивачкою, транспортного засобу, який був відчужений після розірвання шлюбу, а також докази того, що він є одноосібним власником та директором двох юридичних осіб, одна з яких створена у травні 2020 року, а також зареєстрований, як підприємець у 2020 році, тобто, також це зроблено відповідачем після розірвання шлюбу.

Наведені докази підтверджують достатній майновий стан відповідача для сплати ним аліментів у розмірі, визначеному судом.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржувані частині рішення, оскільки під час вирішення справи правильно застосовано до даних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 02 грудня 2021 року.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич