Провадження №: 2-з/755/299/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гаврилової О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дикого Ю.О. про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

07 вересня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дикого Ю.О. до суду надійшла заява про забезпечення позову, шляхом: накладання арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:003:5454, загальною площею 0,0307 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, село Нове (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), що належить на праві власності ОСОБА_2 ; заборони ОСОБА_2 , а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно земельну ділянку кадастровий номер :02:003:5454, загальною площею 0,0307 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Нове (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що дії відповідача по відношенню до позивача та інших кредиторів, з якими ним укладено попередні договори купівлі-продажу квартир, за якими відповідач зобов`язався до 30 червня 2020 року збудувати житловий багатоквартирний будинок, ввести його в експлуатацію, завести в квартиру електрику, інтернет та водопостачання та укласти основний договір купівлі-продажу квартири, на думку представника позивача, є недобросовісними, а отже існують обґрунтовані ризики подальших недобросовісних дій відповідача щодо відчуження наявного у нього майна з мстою унеможливлення фактичного виконання зобов`язань з повернення коштів та сплати штрафних санкцій за попереднім договором, що можуть бути покладенні на нього рішенням суду. Представник позивача вважає, що задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та з метою забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення існує необхідність вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено: особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до заявлених позовних вимог представник позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аванс в розмірі 305 625,60 грн, що станом дату звернення до суду з позовом, згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 11 370,00 доларів США, штраф в розмірі 30 562,56 грн, що станом на дату звернення до суду з позовом, згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 1 137,00 доларів США, 3 % річних 9 133,15 грн за прострочення повернення авансового платежу та 913,31 грн за прострочення сплати штрафу.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту заяви вбачається, що представник позивача, обґрунтовуючи співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, зазначає, що вартість заявленого до обтяження майна складає 33 000,00 грн, а вимоги позовної заяви становлять 346 234,62 грн.

Однак, вказана в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2018 року, укладеному між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 вартість земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:5454, загальною площею 0,0307 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, село Нове, у розмірі 33 000,00 грн не є підтвердженням дійсної вартості спірного нерухомого майна на час звернення з даною заявою до суду.

Крім того, стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову (вчинення відповідачем будь-яких дій по відчуженню належного його майна тощо).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дикий Ю.О. про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката

Дикого Ю.О. про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: