Житомирський апеляційний суд
Справа №277/1140/20 Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 45 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №277/1140/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2021 року, яке ухвалено суддею Гресько В.А. у смт Ємільчине

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначили, що 03 лютого 2019 року біля 01 години 55 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «БМВ-524», державний номер НОМЕР_1 , та рухаючись біля будинку №77 по вул. Соборна в смт Ємільчине Житомирської області в напрямку с. Степанівка, здійснив наїзд на ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

Відповідальність водія автомобіля «БМВ-524», д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»).

10 травня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , які є батьками загиблого та ОСОБА_2 , дружина померлого, звернулася через свого представника до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із смертю утриманця в розмірі 150228 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 50076 грн. Однак, 10 червня 2019 року відповідач повідомив про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько загиблого - ОСОБА_6 , а тому частина належного йому страхового відшкодування має виплачуватись ОСОБА_1 .

При цьому позивачі зазначають, що відповідач, всупереч вимогам ст.22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не здійснив виплату страхового відшкодування та не відшкодував заподіяну позивачам шкоду, тому просять стягнути її в судовому порядку. Крім того, на підставі ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.625 ЦК України просять стягнути з відповідача також пеню за весь період прострочення виплати страхового відшкодування, інфляційні втрати та три відсотки річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2021 року позов задоволено часткового. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхове відшкодування за моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи у розмірі 25038,00 грн, пеню у розмірі 6931,01 грн, три відсотки річних у розмірі 1004,26 грн, інфляційні втрати в розмірі 938,18 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн, а всього грошові кошти в сумі по 40411,45 грн. кожному. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» в дохід держави судовий збір у розмірі 678,23 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема апелянт зазначає, що суд ухвалюючи рішення не звернув увагу на ту обставину, що на даний час ПАТ «НАСК «Оранта» не має можливості виплатити страхове відшкодування, через ненадання позивачами визначених у ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів про ДТП. До вирішення у суді питання наявності вини страхувальника у ПАТ «НАСК «Оранта» відсутні підстави для здійснення страхових виплат. В даному випадку строк розгляду справи про виплати страхового відшкодування зупиняється на час розгляду ДТП у кримінальному судочинстві, і тому немає правових підстав для стягнення страхового відшкодування в рамках вказаної цивільної справи. Оскільки копію вироку суду позивач не надав, а дана ДТП розглядається в кримінальному провадженні, то враховуючи положення п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідача строк на прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування не настав, відсутні правові підстави для задоволення позову та нарахування штрафних санкцій. Крім того вважає, що розмір страхового відшкодування повинен бути розділений на трьох осіб, які мають право на отримання вказаних сум, враховуючи, що із заявою до страховика також звернувся і батько загиблого ОСОБА_6 .

Представник позивачів подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що суд першої інстанції вірно врахував висновок Верховного Суду України від 03.12.2014 року викладений у справі №6-183цс14, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Крім того вважає, що відповідач безпідставно посилається на положення п.36.2 ст. 36 вказаного Закону, адже кримінальне провадження на даний час перебуває на стадії досудового розслідування, а не розглядається відповідним судом.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивачів до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивачів.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за наслідками скоєння ДТП, яке мало місце 03 лютого 2019 року, триває. При цьому відмова ПАТ «НАСК «Оранта» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування, а також є підставою для покладення на відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, закон не покладає на позивачів обов`язок доказування вини третьої особи в заподіянні шкоди, вони лише повинні довести факт заподіяння такої шкоди ОСОБА_3 та її розмір.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 03 лютого 2019 року біля 01 години 55 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «БМВ-524», державний номер НОМЕР_1 , та рухаючись біля будинку №77 по вул. Соборна в смт Ємільчине в напрямку с. Степанівка, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «БМВ-524», державний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7999862, строком дії з 20.10.2018 по 19.10.2019, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 200000,00 грн.

За фактом вказаної події Ємільчинським відділенням поліції Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області розпочато кримінальне провадження №0000026. На даний час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування.

10 травня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , які є батьками загиблого та ОСОБА_2 , дружина померлого, звернулася через свого представника до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування як утриманцям в розмірі 150228 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 50076 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько загиблого - ОСОБА_6 помер.

10 червня 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» надіслала позивачам лист № 09-03-09/5479, в якому повідомила про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, з посиланням на п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, вичерпний перелік випадків, коли не настає цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки - це якщо шкода була завдана внаслідок непереборної сили або мав місце умисел потерпілого.

Матеріали справи не містять жодних доказів про наявність у діях позивачів умислу або через завдання шкоди внаслідок непереробної сили.

Крім того, ПАТ «НАСК «Оранта» при відмові позивачам у виплаті страхового відшкодування не надала жодного доказу того, що керування ОСОБА_3 забезпеченим автомобілем «БМВ-524», державний номер НОМЕР_1 на момент ДТП здійснювалось особою, відповідальність якої не застрахована.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань Ємільчинським відділенням поліції Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області розпочато кримінальне провадження №0000026, проте на даний час досудове розслідування триває.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що у позивачів немає можливості надати відповідачу вирок суду або постанову про закриття кримінального провадження.

Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6-208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачам.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що відмова ПАТ «НАСК «Оранта» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Враховуючи вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ч.27.3 ст.27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2019 року становить 4173 гривень.

Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 50076 грн. (12x4173 = 50076).

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що батько загиблого в ДТП ОСОБА_4 помер, суд дійшов правильного висновку, що у зв`язку із смертю ОСОБА_4 ПАТ «НАСК «Оранта» зобов`язана відшкодувати 25038 грн. моральної шкоди на користь матері ОСОБА_1 та 25038 грн. моральної шкоди на користь дружини ОСОБА_2 .

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно п.36.2 ст.36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Під час розгляду справи було встановлено, що 10 травня 2019 року представник ОСОБА_7 за довіреністю позивачів подав до страховика ПАТ «НАСК «Оранта» заяву на виплату батькам страхового відшкодування як утриманцям по 75 114,00 грн кожному, моральної шкоди в розмірі по 16 692,00 грн. кожному та дружині померлого моральну шкоду в розмірі 16 692,00 грн.

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заява з додатками були отримані відповідачем, що вбачається з листа-відповіді № 09-03-09/5479 від 10.06.2019.

Отже, після отримання вказаного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування, страховик, відповідно до вимог п.36.2 ст. 36 вказаного Закону, в строк не пізніше 90 днів з дня їх отримання, зобов`язаний був прийняти рішення по цьому повідомленні та заявах, і у випадку визнання вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Крім того, відповідно до ч.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач не виплатив позивачам страхове відшкодування у строки передбачені законом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь кожного із позивачів пеню у розмірі 6931,01 грн, три відсотки річних у розмірі 1004,26 грн та інфляційні втрати в розмірі 938,18 грн, зазначивши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги, що копію вироку суду позивач не надав та вказана ДТП розглядається в кримінальній справі, тому відповідно до положень п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПАТ «НАСК «Оранта» не настав строк на прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані твердження не спростовують правильність висновків суду та не впливають на законність рішення суду.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2021 року.

Головуючий Судді