АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 вересня 2021 року

м. Чернівці

справа № 715/527/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретар Паучек І.І.

позивач ОСОБА_1

відповідачі: Кам`янецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, голова Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Загарюка Василь Миколайович, Комунальне некомерційне підприємство «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги»

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 червня 2021 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Маковійчук Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивачка просила:

- визнати незаконним звільнення позивачки з роботи та скасувати розпорядження голови Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 лютого 2021 року, № 55 про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника Комунального некомерційного підприємства «Глибоцький районний центр первинної медикосанітарної допомоги» (далі КНП «Глибоцький районний центр первинної медикосанітарної допомоги») Кам`янецької сільської ради на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медикосанітарної допомоги»;

- стягнути з КНП «Глибоцький районний центр первинної медикосанітарної допомоги» на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 березня 2021 року по дату фактичного поновлення.

Посилалася на те, що вона була прийнята на роботу на посаду директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медикосанітарної допомоги» на підставі контракту від 11 жовтня 2018 року, укладеного із Глибоцькою районною радою Чернівецької області.

На виконання вимог Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Глибоцька районна рада Чернівецької області вийшла із числа засновників КНП «Глибоцький районний центр первинної медикосанітарної допомоги» та новим засновником стала Кам`янецька сільська рада.

26 лютого 2021 року на електронну адресу медичного закладу надійшло розпорядження №55 від 26 лютого 2021 року Кам`янецького сільського голови про її звільнення з посади з 28 лютого 2021 року на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України. В той же день їй було вручено розпорядження № 55 від 26 лютого 2021 року зміст якого відрізнявся за змістом від того розпорядження, яке прийшло на електронну адресу.

Вважає, що її звільнення з посади директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медикосанітарної допомоги» є незаконним, оскільки розпорядження Кам`янецького сільського голови про її звільнення з посади видане із перевищенням своїх службових повноважень. Відповідно до статуту КНП «Глибоцький районний центр первинної медикосанітарної допомоги» сільський голова не може одноосібно приймати рішення про звільнення керівника медичного закладу. Таке рішення має прийматися відповідним рішенням сесії сільської ради на пленарних засіданнях.

Також посилається на те, що вимог щодо припинення її функціональних обов`язків з 1 березня 2021 року не було, трудову книжку їй не повернули, розрахунок при звільненні не провели. 1 березня 2021 року фактично позивачку допустили до роботи, тобто уклали новий трудовий договір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 червня 2021 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що трудовий договір із позивачкою був припинений у зв`язку із закінченням строку його дії.

Власник не зобов`язаний був попереджати чи інформувати працівника про майбутнє звільнення.

Відповідач, видавши розпорядження про звільнення позивачки, виявив свою волю на припинення трудових відносин із останньою. Законодавством не передбачено переважного права на повторне укладання трудового договору з працівником, з яким раніше було укладеного такий договір.

Позивачкою не доведено, що нею подавалася заява про продовження контракту на новий термін та звіт про виконання функціональних обов`язків та умов контракту.

Голова сільської ради був уповноважений законом на звільнення директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

1 березня 2021 року позивачка виконувала обов`язки сімейного лікаря, будь яких обов`язків директора установи, остання не виконувала.

Між сторонами існували строкові трудові відносини та після закінчення строку дії трудового договору (контракту) сторони не досягли домовленості про продовження трудових відносин на умовах нового контракту або на умовах безстрокового трудового договору.

Роботодавець, звільнивши позивача у зв`язку із закінченням строку дії контракту, діяв у межах та у відповідності до норм чинного трудового законодавства, а позивачкою не доведено порушення відповідачем вимог законодавства під час її звільнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки тим обставинам, що у розпорядженні про звільнення, яке було вручено позивачці, відсутнє посилання на пункт 6 «Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника, державного, комунального закладу охорони здоров`я», містяться розбіжності щодо порядку проведення розрахунку, відсутні вказівки щодо повернення трудової книжки.

Судом не враховано, що Кам`янецькою сільською радою не було повідомлено ОСОБА_1 про припинення трудових відносин та не направлено на її адресу відмову у продовженні укладення контракту на новий строк.

1 березня 2021 року ОСОБА_1 виконувала обов`язки директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» та обов`язки сімейного лікаря. Вимог щодо припинення функціональних обов`язків ОСОБА_1 1 березня 2021 року не було, трудову книжку їй повернуто тільки 26 березня 2021 року, а також не проведено розрахунок при звільненні.

Вважала, що трудовий контракт фактично було продовжено сторонами та той самий термін, на який він був укладений.

Статутом КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» позбавлено можливості сільського голову приймати одноосібне рішення про звільнення керівника медичного закладу, оскільки таке рішення приймається рішенням сесії сільської ради.

Оскаржуване розпорядження містить незаконне зобов`язання головного бухгалтера КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» здійснити повний розрахунок з ОСОБА_1 та неправильну назву підприємства.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач посилався на те, що рішення суду є законним та ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Сторони контракту визначили строк його дії, а волевиявлення на укладення контракту на новий строк у відповідача було відсутнє. Контракт було припинено у зв`язку з закінченням строку його дії.

Чинним законодавством не передбачено обов`язок власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового контракту.

Сільський голова мав право на звільнення позивачки з посади директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 працювала на посаді директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на підставі контракту № 10-к від 11 жовтня 2018 року, укладеного із Глибоцькою районною радою Чернівецької області.

Відповідно до пункту 27 контракту № 10-к строк дії контракту встановлений з 1 жовтня 2018 року по 28 лютого 2021 року. Якщо після закінчення строку дії цього контракту трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього контракту вважається продовженою на строк, на який його було укладено (а.с.10-12).

Розпорядженням Кам`янецького сільського голови Чернівецького району Чернівецької області Загарюка В.М. від 26 лютого 2021 року, №55 звільнено ОСОБА_1 з посади керівника КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Кам`янецької сільської ради у зв`язку з закінченням дії контракту від 11 жовтня 2018 року №10-к на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України (а.с.55).

Наказом директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Мельничук Л.М. від 4 січня 2021 року, №11 покладено на ОСОБА_1 виконання оплачуваної роботи на засадах сумісництва 0,5 посадового окладу сімейного лікаря Глибоцької амбулаторії ЗПСМ (а.с.26).

Рішенням XІ сесії V скликання Глибоцької районної ради від 21 жовтня 2020 року № 72-40/20 «Про вихід зі складу засновників КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Глибоцької районної ради» Глибоцька районна рада вийшла зі складу засновників КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Глибоцької районної ради (код ЄДРПОУ - 36751712). Кам`янській сільській раді () надані усі повноваження Засновника, в тому числі: приймати рішення про внесення змін до Статуту та затвердження його в новій редакції, внесення будь-яких змін до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно цього підприємства, а також вчиняти необхідні дії для проведення державної реєстрації та будь-яких інших змін, що стосуються підприємства.

КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Глибоцької районної ради був виключений з переліку підприємств, установ та організацій спільної власності територіальних громад селища та сіл Глибоцького району.

Кам`янська сільська рада увійшла до складу засновників КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги», відповідно до рішення п`ятдесят третьої сесії VII скликання Кам`янської сільської ради від 23 жовтня 2020 року № 1527-53/20 «Про вступ до складу засновників КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги», на підставі листа директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22 жовтня 2020 року № 821. При цьому, було затверджено статут у новій редакції та змінено найменування Комунального некомерційного підприємства «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Глибоцької районної ради - на Комунальне некомерційне підприємство «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

2 грудня 2020 року КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» звертався з листом до Голови Кам`янецької сільської ради з проханням призначити директором вказаної установи Мельничук М.Л., шляхом переукладення діючого контракту на той же термін на тих же умовах (а.с.79).

31 грудня 2020 року Кам`янецьким сільським головою Загарюком В.М. була надана відповідь про те, що питання про продовження дії контракту №10-к з керівником комунального закладу охорони здоров`я від 11 жовтня 2018 року не може бути розглянуто до виконання вимог, встановлених пунктом 3 вказаного контракту (а.с.78).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо вимоги про визнання незаконним звільнення позивачки та поновлення на роботі

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення статті 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, а також особливості порядку звільнення чи продовження дії контракту.

У статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов`язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця.

Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Вирішуючи питання про припинення строкового трудового договору, у разі надання права працівнику ставити питання про його продовження, однак якщо працівник таке право не використав, трудові відносини між сторонами контракту припинилися і фактично не тривали на час закінчення дії строкового договору, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган має підстави звільнити працівника у зв`язку з закінченням строку трудового договору.

Згідно зі статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором або за відсутності підстав для звільнення.

У разі якщо працівника звільнено обґрунтовано, з додержанням процедури звільнення, підстав для поновлення працівника немає.

Таку правову позицію Верховний Суд виклав у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №340/268/17.

Власник не висловив своє бажання продовжувати трудові відносини із працівником після закінчення строку дії трудового договору (контракту), а тому висновок суду першої інстанції про те, що звільнення ОСОБА_1 було проведено з додержанням вимог чинного законодавства у зв`язку з закінченням строку дії контракту є правильним та обґрунтованим. Чинне законодавство не передбачає можливості поновлення працівника на роботі після закінчення строку дії контракту, в судовому порядку.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 11 квітня 2019 року у справі №401/2531/17.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що трудовий контракт фактично було продовжено сторонами та той самий термін, на який він був укладений, оскільки трудові відносини між сторонами після закінчення строку дії контракту фактично тривали і жодна з сторін не вимагала їх припинення.

Вказаний висновок спростовується відсутністю волі Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на продовження дії контракту, що підтверджується розпорядженням Кам`янецького сільського голови Чернівецького району Чернівецької області Загарюка В.М. від 26 лютого 2021 року, №55, розпорядженням Кам`янецького сільського голови Чернівецького району Чернівецької області Загарюка В.М. від 3 березня 2021 року про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги», №59 (а.с.113).

Помилковими є аргументи апеляційної скарги про те, що підставою для задоволення позову є та обставина, що ОСОБА_1 не було повідомлено про припинення трудових відносин та відмову у продовженні укладення контракту на новий строк.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку.

Звільнення у зв`язку із завершенням дії контракту, по суті, не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії.

Отже, термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін.

Таку правову позицію Верховний Суд виклав у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №638/10716/19-ц

Укладений з позивачкою 11 жовтня 2018 року строковий трудовий контракт, був оформлений відповідно до положень трудового законодавства, а саме статей 21-24 КЗпП України.

Підписання ОСОБА_1 11 жовтня 2018 року контракту з узгодженими сторонами умовами вказує на добровільне волевиявлення позивача працювати на умовах і у період, що визначені у контракті.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 753/16193/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/27037/17-ц, від 06 грудня 2018 року у справі № 757/26016/17-ц.

Щодо вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 лютого 2021 року, № 55

Правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування розпорядження голови Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 лютого 2021 року, № 55.

Разом з тим правильними є доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи вищевказану позовну вимогу суд першої інстанції помилково керувався Положенням про порядок призначення та звільнення з посади керівників об`єктів спільної власності територіальних громад Глибоцького району, затвердженого рішенням сесії Глибоцької районної ради Чернівецької області від 21 вересня 2018 року №77-25/18, оскільки таке положення не регулює спірні правовідносини.

Спірні правовідносини регулюються статутом КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги», який затверджений рішенням Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 23 жовтня 2020 року №1527-53/2020.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що голова Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області не мав права приймати розпорядження від 26 лютого 2021 року, № 55, оскільки відповідно до пункту 7.2 статуту КНП «Глибоцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» рішення про звільнення керівника установи здійснюється за рішенням Кам`янецької сільської ради.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, що закріплює повноваження, права та обов`язки органів місцевого самоврядування, їх виконавчих органів та посадових осіб є Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» тобто органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти, у тому числі, і на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У пункті 10 частини четвертої статті 42 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до пункту 20 частини четвертої статті 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Таким чином, прийняття рішень про звільнення керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, належить до одноособових повноважень голови сільської ради, за здійснення яких він несе персональну відповідальність.

Таку правову позицію Верховний Суд виклав у постанові від 9 квітня 2020 року у справі №373/1623/17.

Помилковим є посилання позивачки на пункт 20 частини 1 статті 43 Закону № 280/97-ВР, як на підставу відсутності у сільського голови на прийняття розпорядження про її звільнення.

Положенням частини 1 статті 43 Закону № 280/97-ВР врегульовано питання, які вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях, а не сільськими радами, що не підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами.

Застосуванню до даних правовідносин підлягає положення пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», яким передбачено повноваження сільського голови звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин норми Положення про порядок призначення та звільнення з посади керівників об`єктів спільної власності територіальних громад Глибоцького району, затвердженого рішенням сесії Глибоцької районної ради Чернівецької області від 21 вересня 2018 року №77-25/18, оскільки таке положення не регулює спірні правовідносини. Однак така помилка суду не вплинула на законність прийнятого судом рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що визначаючи зміст розпорядження від 26 лютого 2021 року, № 55 слід брати до уваги копію розпорядження сільського голови, яка є в матеріалах справи на сторінці 77, оскільки в ній є відмітка про ознайомлення з ним позивачки ОСОБА_1 та ця копія посвідчена печаткою Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Інші недоліки розпорядження голови Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 лютого 2021 року, № 55 не мають значення для предмету спору між сторонами, оскільки вимоги позивачки фактично зводяться до захисту її права на працю внаслідок незаконного звільнення, а як встановлено вище таке її право не порушені.

Доводи про апеляційної скарги про те, що розпорядження голови Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 лютого 2021 року, № 55 підлягає скасуванню оскільки пункти 2, 3 цього розпорядження не відповідають вимогам діючого трудового законодавства є помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі не є питання щодо порушення порядку проведення розрахунку з позивачкою при звільненні та оформлення її трудової книжки.

Крім того, позивачка не надала суду доказів про те, що в результаті видачі пунктів 2 та 3 вищевказаного розпорядження були порушені її законні права.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Згідно частини 2 статті 253 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною вимогою від вимоги про поновлення позивачки на роботі, а тому з огляду на вказане вище не підлягає задоволенню.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 3 лютого 2021 року у справі №703/2695/19.

Щодо вимоги, пред`явленої ОСОБА_1 до голови Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Загарюка В.М. про скасування розпорядження від 26 лютого 2021 року, № 55

З контракту №10-к від 11 жовтня 2018 року вбачається, що він укладений між органом управління майно, яким на час звільнення була Кам`янецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, та ОСОБА_1 , отже трудові відносини виникли між Кам`янецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, та ОСОБА_1 .

Голова Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Загарюка В.М. у правовідносинах, які виникли між сторонами контракту діяв як уповноважена посадова особа Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, а не як самостійний суб`єкт трудових правовідносин та сторона даного контакту.

Отже, розпорядження про дострокове припинення контракту було також видано сільським головою, як уповноваженою посадовою особою Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.

З огляду на вказане голова Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Загарюка В.М. є неналежним відповідачем у справі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 17 грудня 2020 року у справі №490/10831/18.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 4 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 3 вересня 2021 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк