Ухвала

02 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 212/1887/20

провадження № 61-18524ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання кредитного зобов`язання та майна спільною сумісною власністю, їх поділ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу - легкового автомобіля «Шевроле Авео», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , vin № НОМЕР_3 , у розмірі 75 890,88 грн, визнати за відповідачем право власності на зазначений автомобіль.

У червні 2020 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на таке рухоме майно та зобов`язання, а саме: планшет «Samsung Galaxy Tab 2 7 3G», карта пам`яті «Silicon Power micro SDHC 32Gb», чохол «Capdase Samsung 3100», пакет «Базовий», СП МТС без плати за з`єднання 0-35 «Днепр», загальною вартістю 4 363,20 грн; цифрову фотокамера «Canon Digital EOS 600D 18-55», фотосумка «Lowepro Adventura 160 Black», карта пам`яті «Apacer SDHC 32 Gb Class 10», загальною вартістю 5 799,40 грн; зобов`язання за кредитним договором від 14 березня 2008 року № 014/145626/3652/73, на придбання транспортного засобу «Шевроле Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , загальна вартість кредиту - 65 790 грн. Також просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини майна у розмірі 5 081,30 грн та виконаних самостійно ОСОБА_1 зобов`язань у розмірі 18 692,42 грн; витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 холодильник «LG GR 459 QVJA» вартістю 4 118 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року первісний позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію половини вартості спільного сумісного майна подружжя - автомобіля «Шевроле Авео», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 74 462,17 грн. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на автомобіль «Шевроле Авео» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково. Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на таке майно подружжя: планшет «Samsung Galaxy Tab 2 7 3G», картка пам`яті «Silicon Power micro SDHC 32Gb», чохол «Capdase Samsung 3100», пакет «Базовий», СП МТС без плати за з`єднання 0-35 «Днепр». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію половини вартості зазначеного майна у розмірі 2 1891,60 грн. У решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопад 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року - без змін.

У листопаді 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені первісного позову відмовити, зустрічній позов задовольнити повністю.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 146 840,20 грн грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

Отже, відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справа є малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі немає посилання на зазначені випадки.

Підстави для висновку про те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання кредитного зобов`язання та майна спільною сумісною власністю, їх поділ відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний