КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 359/1805/19 Головуючий у суді першої інстанції: Журавський В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Колєва Руслана Григоровича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа: Первинна профспілкова організація апарату управління Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

В Бориспільський міськрайонний суд Київської області звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач, апелянт) з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - Украерорух, відповідач), третя особа: Первинна профспілкова організація апарату управління Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що починаючи з 2014 року він перебував у трудових відносинах з Украерорухом.

Зазначив, що 02 жовтня 2018 року його було попереджено про те, що у зв`язку із введенням в дію штатних розписів апарату управління Украероруху відповідно до оновленої організаційної структури та на підставі наказу про проведення заходів щодо впровадження нового штатного розпису Украероруху, згідно з ст.49 КЗпП України, посада на якій він перебував підлягає скороченню.

Одночасно з попередженням про звільнення, ОСОБА_2 було запропоновано переведення на дві вакантні посади, а саме, начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації, а також провідного інженера відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації.

Вказував, що він подав заяву про переведення на посаду начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації, однак, рішенням тимчасової комісії з відбору кандидатів від 28 січня 2019 року йому було відмовлено у переведенні.

Разом з витягом з протоколу засідання тимчасової комісії з відбору кандидатів ОСОБА_2 був наданий перелік вакантних посад на підприємстві, зокрема із вакантною посадою начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки.

В зв`язку з чим він знову подав заяву про переведення на зазначену посаду.

Проте, наказом № 106/о від 31 січня 2019 року його було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_2 вважає звільнення незаконним, оскільки, профспілковим комітетом апарату управління Украероруху відповідачу було відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ним.

Позивач зазначив, що з моменту попередження про наступне вивільнення та до фактичного звільнення з роботи, на адресу позивача не надходило жодних пропозицій з переліком вакантних посад на підприємстві, а відтак, відповідач не дотримався норм трудового законодавства, внаслідок чого порушив право позивача на працю та отримання заробітної плати.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив суд скасувати наказ Украероруху № 106/о від 31 січня 2019 року в частині звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на посаді заступника начальника відділу інформаційної безпеки служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки Украероруху, а також стягнути з Украероруху середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 лютого 2019 року по день фактичного поновлення на роботі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник позивача - адвокат Колєв Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не враховано, що з моменту отримання позивачем попередження про наступне вивільнення, а саме з 02 жовтня 2018 року до 29 січня 2019 року від відповідача на адресу ОСОБА_2 жодних пропозицій, тобто переліку вакансій по підприємству не надходило. Водночас, звертає увагу апеляційного суду на те, що у зазначений період підприємством здійснювався прийом на роботу кандидатів на вакантні посади.

Стверджує, що під час попередження про наступне звільнення на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України позивачу не було запропоновано всіх вакантних посад на підприємстві, які існували на той момент, крім вищеназваних двох посад, що свідчить про порушення встановленої законом процедури.

Звертає увагу на той факт, що, пропонуючи ОСОБА_2 дві вакантні посади, відповідач повинен був виходити з кваліфікаційних вимог до даних посад і відповідності особи позивача запропонованим посадам.

Зазначив, що кваліфікаційні вимоги, за якими здійснювався відбір кандидатів на вакантну посаду викладені у Положенні про відділ захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки від 14 листопада 2019 року № 2.2-06-87, тобто більш ніж через місяць після отримання позивачем попередження про наступне вивільнення та подання відповідної заяви про переведення на вакантну посаду, що свідчить про відсутність відповідних кваліфікаційних вимог на момент попередження.

Крім цього, апелянт вважає, що застосування Процедури до працівників Украероруху, посади яких скорочуються, грубо порушує КЗпП України, оскільки Процедурою не передбачено визначення кола осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, які встановлені ст. 42 КЗпП України та Колективним договором.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 червня 2021 року постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги,, приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача - Колєва Р. Г. подана в інтересах ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача при його звільненні та не надано доказів порушення його трудових прав.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, так як вважає їх законними та обґрунтованими.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Нормами трудового законодавства України передбачено, що суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов?язаний перевірити наявність підстав для звільнення .

При звільненні працівників у зв`язку зі скороченням чисельності або штату повинні додержуватись правила щодо попередження працівника у визначений законом строк про звільнення та переведення працівника на іншу роботу при наявності вакантних робочих місць (посад) і згоди працівника.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 6 зі змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що з 24 листопада 2014 року ОСОБА_2 працював в Украерорух на посаді заступника начальника відділу охорони та захисту активів Украероруху Служби безпеки, що підтверджується витягом з наказу Украероруху № 599/о від 24 листопада 2014 року (а.с.7).

В подальшому ОСОБА_2 неодноразово переводився на інші посади, та з 16 квітня 2018 року позивач працював на посаді заступника начальника відділу інформаційної безпеки служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки Украероруху (а.с.8-10).

Також встановлено, що 02 жовтня 2018 року ОСОБА_2 було вручено попередження про наступне вивільнення, в якому повідомлялось, що наказом Украероруху від 31 серпня 2018 року № 564 «Про введення в дію штатних розписів апарату управління Украероруху відповідно до оновленої організаційної структури» з 03 вересня 2018 року введено в дію новий штатний розпис апарату управління Украероруху. Тому з 02 грудня 2018 року посада заступника начальника відділу інформаційної безпеки служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки Украероруху підлягає скороченню (а.с.11).

Одночасно з даним попередженням про наступне вивільнення, ОСОБА_2 було запропоновано дві вакантні посади: начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації, а також провідного інженера відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації.

На наступний день після одержання попередження ОСОБА_2 подав заяву про переведення на посаду начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації (а.с.12,13).

В подальшому, 21 січня 2019 року виконуючий обов`язки заступника директора з адміністративно - господарських питань ОСОБА_3 звернувся до голови профспілкового комітету апарату управління Украероруху з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору, яким профспілковому комітету пропонувалось розглянути на засіданні питання щодо надання згоди на розірвання трудового договору із ОСОБА_2 (а.с.14).

Рішенням профспілкового комітету від 23 січня 2019 року відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 та запропоновано розглянути заяву ОСОБА_2 про переведення його на посаду начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки на засіданні тимчасової комісії з відбору персоналу при переведенні на вакантні посади Украероруху (а.с.15).

Як вбачається з Витягу з протоколу засідання тимчасової комісії з відбору кандидатів № 4 від 28 січня 2019 року, ОСОБА_2 відмовлено у переведенні на обрану ним посаду у зв`язку з тим, що його кваліфікаційний рівень не відповідає кваліфікаційним вимогам до вакантної посади. Вирішено запропонувати ОСОБА_2 інші вакантні посади в Украероруху за відповідною професією та спеціальністю (а.с.16,17,18-28).

Не погодившись з вказаним рішенням тимчасової комісії з відбору кандидатів Украероруху, ОСОБА_2 подав заяву про оскарження цього рішення (а.с.65-66).

Однак, заступник директора з підтримки виробничої діяльності голова кваліфікаційної комісії УАП Мельніков В.А. повідомив про відсутність підстав для перегляду рішення тимчасової комісії з відбору кандидатів (а.с.71-72).

При цьому ОСОБА_2 було надано перелік всіх вакантних посад, що існували на підприємстві, що ним не оспорюється.

Також, ОСОБА_2 , 29 січня 2019 року повторно подав заяву про переведення його на посаду начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки (а.с.29,30).

Наказом в.о. директора Украероруху Мельнікова В.А. від 31 січня 2018 року № 106/о ОСОБА_2 був звільнений з роботи за скороченням штату працівників, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.73).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При звільненні працівників у зв`язку зі скороченням чисельності або штату повинні додержуватись правила щодо попередження працівника у визначений законом строк про звільнення та переведення працівника на іншу роботу при наявності вакантних робочих місць (посад) і згоди працівника.

З наказом Украероруху № 588 від 07 вересня 2018 року «По проведення заходів щодо впровадження нового штатного розпису Украероруху» позивача було ознайомлено 02 жовтня 2018 року та в той самий день попереджено про заплановане звільнення, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України.

Крім цього, одночасно з врученням попередження про заплановане звільнення, ОСОБА_2 було ознайомлено з переліком вакантних посад та запропоновано переведення за наявними вакансіями. Дана обставина підтверджується копією повідомлення від 02 жовтня 2018 року (а.с.11).

Дійсно, позивач подав заяву про переведення його на вакантну посаду начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації.

За вказівкою профспілкового комітету апарату управління Украероруху, заява ОСОБА_2 про переведення на вакантну посаду була розглянута на засіданні тимчасової комісії з відбору персоналу згідно Процедури відбору персоналу при переведенні та прийнятті на роботу, затвердженої наказом Украероруху № 712 від 26 жовтня 2018 року (а.с.32-64).

Під час проведення відбору кандидатів на обрану позивачем посаду тимчасовою комісією з відбору персоналу перевірялась відповідність кваліфікації кандидатів кваліфікаційним вимогам до посади та досвіду роботи.

Згідно із Положенням про відділ захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки № 2.2-06-87 від 14 листопада 2019 року, а також Довідника кваліфікаційних характеристик професій, вимогами до керівника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації, є повна вища освіта відповідного напрямку підготовки (магістр) та досвід роботи на керівних посадах за фахом, в тому числі пов`язаних з державною таємницею не менше двох років.

З порівняльної таблиці кандидатів на посаду начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації вбачається, що освіта та досвід роботи ОСОБА_2 не відповідала кваліфікаційним вимогам, у порівнянні з кандидатом, обраним тимчасовою комісією, а освіта кандидата ОСОБА_4 була більш вузькопрофільною та спеціалізованою, що відповідає вимогам до зазначеної посади, крім цього його досвід роботи на аналогічних посадах є також більшим, ніж у позивача (а.с.104-106).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо прийняття вищевказаного доказу, як персонального попередження позивача про наступне вивільнення, оскільки ці відомості із зазначенням ряду посад, на думку колегії суддів, містять інформацію стосовно вакантних посад, інформацію про дату звільнення та про причини такого звільнення (скорочення чи зміна істотних умов праці (у змісті відомостей йдеться про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці), що визначено нормою ст. 32 КЗпП України, яка також передбачає попередження працівника з цього приводу не пізніше ніж за два місяці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач надав повний перелік посад вакантних на час звільнення позивача, однак, він знову подав заяву про переведення його на посаду начальника відділу захисту від кіберзагроз та технічного захисту інформації служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки (а.с.29,30).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що наказ т.в.о. директора Украероруху Мельнікова В.А. від 31 січня 2018 року № 106/о «Про звільнення ОСОБА_2 » від 31 січня 2019 року № 106/0 є законним, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до протоколу № 17-08 від 17 серпня 2020 року профком вирішив: прийняти остаточне рішення щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_2 у зв`язку із розірванням з ним трудового договору.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір.

Порушення зазначеного порядку щодо пропонування працівнику іншої роботи та неналежне повідомлення про вивільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та робота, яку він виконував до моменту його звільнення на займаній посаді.

Оскільки позивача було звільнено без порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 не підлягає поновленню на роботі на посаді заступника начальника відділу інформаційної безпеки служби інформаційних технологій та інформаційної безпеки Украероруху, яка скорочена.

Окрім цього, на виконання вказівок Верховного Суду викладених у постанові від 02 червня 2021 року, Київським апеляційним судом було направлено запит до Первинної профспілкової організації апарату управління Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо розгляду профспілковим комітетом питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 з роботи в зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, зокрема, чи запрошувався ОСОБА_2 та/або його представник на засідання органу профспілки.

На вказаний запит суду, Первинна профспілкова організація апарату управління Державного підприємства обслуговування повітряного руху України повідомила, що ОСОБА_2 та/або його представника 17 серпня 2020 року не було запрошено на засідання профкому із зазначеного питання, так як ОСОБА_2 після звільнення автоматично вибув з лав профспілки, через несплату ним членських внесків та не зверненням із заявою про залишення у лавах профспілки.

Інші вимоги позивача є похідними від вимоги про поновлення на роботі, а тому у зв`язку із відмовою у поновленні на роботі задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Бориспільський міськрайонний суд Київської області повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, тому апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Колєва Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, від 12 листопада 2019 року без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Колєва Руслана Григоровича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, від 12 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар