ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7974/21 Справа № 175/3634/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі: Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом , -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Уточнивши позовні вимоги, та пред"явивши їх до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 просила визнати її членом сім"ї померлого ОСОБА_5 та усунути перешкоди у користуванні житлом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 1996 року по 2017 рік вона проживала з ОСОБА_5 , як дружина без реєстрації шлюбу. З грудня 2004 року вона зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 його спадкоємцями є три сини: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та позивач, як цивільна дружина. Після смерті ОСОБА_5 вона деякий час проживала у будинку за місцем реєстрації, однак з травня 2018 року не мешкає за вказаною адресою, оскільки замки на дверях змінені, вона не може попасти до будинку. Позивач вважає, що вона, як член родини померлого ОСОБА_5 , має право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом не взято до уваги, що відповідачами чиняться перешкоди позивачці у користуванні нею житловим будинком, у якому вона зареєстрована.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 з 21 грудня 2004 року зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 . (а.с.6)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона зареєструвалася у зазначеному будинку як дружина власника ОСОБА_5 , оскільки проживала з ним у фактично шлюбних відносинах. Відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні спірним будинком.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог про встанволення факту проживання позивача однією сім*єю з батьком відповідачів з тих підстав, що цей спір уже було вирішено у судовому порядку. А також суд зазначив про те, що ОСОБА_1 у добровільному порядку покинула житловий будинок АДРЕСА_1 , доказів на підтвердження факту чинення будь-яких перешкод у користуванні будинком, позивачем не надано, що є підставою для відмови у позові у цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні прозову про встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом, то апеляційний суд вважає, що вони підлягають задоволенню, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог, виходячи з наступного.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї, як зазначено у частині другій статті 64 ЖК УРСР.

Матеріалами справи встановлено, що з 21 грудня 2004 року позивач зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року за результатами перегляду рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року в апеляційному порядку встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наведені обставини свідчать про те, що у позивач ОСОБА_1 має право користування будинком АДРЕСА_1 .

Посилання суду на те, що ОСОБА_1 , окрім будинку АДРЕСА_1 , має інше житло спростовується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 93-95), відповідно до якої ОСОБА_1 має у власності декілька об`єктів нерухомості у Новомоковському районі Дніпропетровської області, серед яких комплекси свинарник, корівник, садовий будинок на території Орлівщинської сільської ради, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на те, що зазначені об*єкти нерухомості не придатні для проживання у них.

При цьому, колегія суддів вважає встановленим факт наявності перешкод з боку відповідачів у проживанні позивача у домоволодінні АДРЕСА_1 , оскільки згідно з актом вуличного комітету від 03 липня 2018 року ОСОБА_1 01 липня 2018 року у присутності свідків не змогла потрапити до будинку, у якому зареєстрована. (а.с.7)

Тому висновок суду про те, що позивач добровільно зібрала свої речі та виїхала зі спірного будинку не знайшов свого документального підтвердження належними та допустимими доказами.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд дав неправильну оцінку обставинам справи, не взяв до уваги, що між сторонами існує спір щодо користування будинком, а також тому, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у проживанні у будинку.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про вселення підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частинах судовий збір у сумі 1850 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житлом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житлом шляхом вселення її до будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1850 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М. Деркач

І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида