Провадження № 4-с/761/191/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участю:

представника скаржника - Галдецької Ю.В.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк "Фінанси та Кредит» Грошової С.В., заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович, ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В., в якій скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича щодо винесення постанови від 09.04.2021 про відкриття виконавчого провадження №64162773 з примусового виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн на користь ОСОБА_1 ; зобов`язати посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів щодо закінчення виконавчого провадження №64162773 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн на користь ОСОБА_1 та направити постанову про закінчення виконавчого провадження №64162773 і виконавчий документ до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за адресою: вул. Дегтярівська, 48, м. Київ, 04112, згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Подану скаргу обґрунтовує тим, що 09 квітня 2021 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметом Олександром Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64162773 з примусового виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн на користь ОСОБА_1. Проте, оскільки постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 №898 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчий документ підлягав поверненню стягувачу на підставі п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а вже відкрите виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаржник зазначає, що на виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14.08.2020 про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн на користь ОСОБА_1 , скаржником подано зміни №36 до переліку (реєстру) кредиторів банку, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.01.2021 №80 було затверджено зміни №36, згідно яких витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн віднесено до восьмої черги вимог кредиторів, і таким чином вчинені передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дії по виконанню виконавчого листа №761/14537/15-ц, виданого 12.01.2021 Шевченківським районним судом міста Києва в рамках виконавчого провадження №64162773, з урахуванням запровадження процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2021 року матеріали скарги було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року справу за вказаною скаргою призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник скаржника (боржника у виконавчому провадженні №64162773) Галдецька Ю.В. подану скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Суб`єкт оскарження - державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень частини другої статті 450 ЦПК України.

Заінтересована особа (стягувач у виконавчому провадженні №64162773) ОСОБА_1 засобами підсистеми «Електронний суд» подав до суду письмове заперечення проти задоволення скарги, а також заяву про стягнення судових витрат відповідно до статті 452 ЦПК України.

В судовому засіданні стягувач заперечував проти задоволення скарги з підстав, викладених в поданому письмовому запереченні, посилаючись на норми права щодо обов`язковості судових рішень та відповідні правові висновки Верховного Суду, рішення Конституційного Суду України, практику ЄСПЛ.

Заслухавши пояснення представника скаржника та стягувача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», делеговано їй відповідні повноваження ліквідатора банку.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року у справі №761/14537/15-ц, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2100,00 грн.

Відповідний виконавчий лист від 12 січня 2021 року було пред`явлено на виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Повідомленням державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича від 18 січня 2021 року виконавчий лист №761/14537/15-ц від 12 січня 2021 року повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі №761/14537/15-ц, залишеною без змін у відповідній частині постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича від 18 січня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва. Зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист №761/14537/15-ц, виданий 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання вказаної ухвали.

На виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі №761/14537/15-ц державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметом Олександром Вікторовичем постановою від 09 квітня 2021 року відкрито відповідне виконавче провадження №64162773 за виконавчим листом від 12 січня 2021 року з примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року у справі №761/14537/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн.

За змістом статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує самій сутності права на справедливий суд (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення КСУ від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення КСУ від 26 червня 2013 року №5-рп/2013).

У Рішенні №2-рп(ІІ)/2019 від 15 травня 2019 року Конституційний Суд України окремо наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні частиною другою статті 129-1 Конституції України; порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності дотримання державою принципу обов`язковості судових рішень. Так, зокрема, у рішеннях "Шмалько проти України", №60750/00, 20.07.2004, §43; "Савицький проти України", №38773/05, 26.07.2012, §147; "Глоба проти України", №15729/07, 05.07.2012, §§26-27; "Бурдов проти Росії", №59498/00, 07.05.2002, §32 ЄСПЛ зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній з сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення, отже виконання рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи статті 6 Конвенції щодо права на справедливий суд ("Ромашов проти України", №67534/01, 27.07.2004, §42; "Дубенко проти України", №74221/01, 11.01.2005, §44; "Шаренок проти України", №35087/02, 22.02.2005, §25; "Горнсбі проти Греції", №18357/91, 19.03.1997, §40; "Іммобільяре Саффі проти Італії", №22774/93, 28.07.1999, §66).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання винесеного на його користь судового рішення становить втручання у право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції ("Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, 15.10.2009, §52).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття усіх необхідних заходів для того, щоб виконати остаточне рішення суду, та діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимог статті 6 Конвенції ("Глоба проти України", №15729/07, 05.07.2012, §27).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці ("Фуклєв проти України", №71186/01, 07.06.2005, §84).

Згідно зі статтею 18 ЦПК України, статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вирішуючи справу за скаргою стягувача на дії та рішення державного виконавця з повернення без прийняття до виконання виконавчого листа на підставі п.4 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2019 року саме у цій справі №761/14537/15-ц дійшов висновку, що наявність норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Зазначеною постановою Верховний Суд не тільки визнав неправомірним та скасував рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремета Олександра Вікторовича у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, а й зобов`язав відповідний орган державної виконавчої служби прийняти до виконання виконавчий лист у цій справі №761/14537/15-ц, відкрити відповідне виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 квітня 2018 року у справі №910/11908/16 та від 15 квітня 2020 року у справі №761/24136/15-ц (щодо норми пункту 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження").

При вирішенні цієї справи суд враховує також правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі №905/2458/16 про те, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин справи, враховувати, чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі і судом) виконанню остаточного судового рішення, чи навпаки, перешкоджає такому виконанню; дії (бездіяльність) та рішення виконавця підлягають оцінці судом з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення; оцінка обставин справи, доводів учасників справи та висновки суду, зроблені на підставі такої оцінки, не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню остаточного судового рішення.

Суд відхиляє доводи про фактичне виконання скаржником судового рішення у виконавчому провадженні №64162773 за виконавчим листом №761/14537/15-ц від 12.01.2021 як не підтверджене жодними доказами.

Окрім того, судове рішення про стягнення коштів підлягає виконанню у чіткій і повній відповідності до його резолютивної частини, а саме шляхом виплати коштів, а не шляхом включення до восьмої чи іншої черги кредиторів. Законодавство не містить норм, які б дозволяли боржникам виконувати судові рішення "шляхом включення в чергу". Зокрема, не містить таких норм і Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на який посилається скаржник у своїй скарзі.

Разом з тим, предметом стягнення у виконавчому провадженні №64162773 є не кошти банківського вкладу чи гарантованого відшкодування, а судові витрати, сплата яких відповідно до визначеного судом розподілу є процесуальним обов`язком учасника справи. Обов`язок зі сплати судових витрат виникає з процесуальних відносин і не може вважатися "кредиторською вимогою" в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому не підлягає акцептуванню в ту чи іншу чергу кредиторів боржника.

Суд також відхиляє доводи скаржника про пріоритет норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перед нормами інших законів, оскільки жодні норми будь-якого закону не можуть мати пріоритет перед конституційними нормами прямої дії та найвищої юридичної сили, зокрема статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень та щодо обов`язку держави забезпечити їх виконання.

Крім того, дії боржника на виконання рішення суду не можуть слугувати підставою для визнання протиправними дій виконавця щодо відкриття виконавчого провадження.

За змістом частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича у виконавчому провадженні №64162773 є правомірними, а тому скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В. не підлягає задоволенню.

Вирішуючи справу в частині розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 452 ЦПК України, згідно з якими судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження витрат заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_1 на професійну правову (правничу) допомогу адвоката, а саме: за складання заперечення проти задоволення скарги 800 грн, за інструкційну консультацію з самопредставництва в суді першої інстанції 800 грн, а загалом у розмірі 1600 грн.

Заявлений розмір витрат є обґрунтованим та співмірним із критеріями, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Беручи до уваги вимоги ст.ст. 15, 133, 137, 141 ЦПК України, враховуючи залишення скарги без задоволення, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд покладає судові витрати стягувача ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 1600 грн на скаржника: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 18, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В, заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович, ОСОБА_1 на дії державного виконавця - залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (вул. Дегтярівська, 48, м. Київ, 04112, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1600,00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: