Постанова

Іменем України

25 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 803/4/21

провадження № 61-4813ав21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Стрикаль Олександром Васильовичем, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у складі судді Свистунової О. В. про повернення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У січні 2021 року ОСОБА_1 через адвоката Стрикаль О. В. звернулася до Дніпровського апеляційного суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № SAMDN0781 від 28 вересня 2013 року в сумі 31 862,82 грн, та третейський збір - 500,00 грн.

Вважає, що розглянута справа не підсудна Постійно діючому Третейському суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», оскільки відповідно до пункту 1.7.30 Умов та правил надання банківських послуг передбачено вирішення спору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 за договором лише Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз», Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Юридичні компанії України» та судом загальної юрисдикції.

Третейське застереження, зазначене у договорі, а саме Умовах та правилах надання банківських послуг, порушує права ОСОБА_1 , оскільки позбавляє її права на судовий захист, права вибору суду щодо підсудності справи. Спір про захист прав споживачів не може бути переданий на розгляд третейському суду.

Суддя Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» Кириченко Н. В. не мала відповідного досвіду та освіти для вирішення цієї справи, оскільки безпідставно встановила обставини, які вплинули на законність рішення.

Просила поновити їй строк для подання заяви про скасування рішення третейського суду, скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором № SAMDN0781 від 28 вересня 2013 року в сумі 31 862,82 грн та третейський збір - 500,00 грн, провести розподіл судового збору, витребувати з Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» матеріали справи № 5589/2014.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду як суду першої інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року повернено особі, яка її подала.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява ОСОБА_1 , сторони у справі, розглянутій третейським судом, про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року у справі № 5589/2014 подана 25 січня 2021 року (згідно з конвертом), тобто понад шість років з дня прийняття рішення третейським судом.

ОСОБА_1 просить поновити строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року у справі № 5589/2014, посилаючись на те, що про рішення вона дізналась 19 жовтня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами третейської справи. 21 грудня 2015 року вже зверталася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про скасування цього третейського рішення. 25 липня 2017 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 повернено заявнику. Про існування вказаної ухвали про повернення заяви дізналася 20 січня 2020 року.

Відповідно до вимог частини сьомої статті454 ЦПК України, яка не надає суду права вирішувати питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, встановленого частинами п`ятою або шостою цієї статті, суд першої інстанції повернув заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року у справі № 5589/2014 особі, яка її подала.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У березні 2021 року ОСОБА_1 через адвоката Стрикаль О. В. звернулася до Верховного Суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Дніпровського апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_1 просила поновити строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, про яке вона дізналася 19 жовтня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами третейської справи. 21 грудня 2015 року вже зверталася до Бабушкіного районного суду м. Дніпропетровська із заявою про скасування рішення третейського суду. 25 липня 2017 року ухвалою Бабушкіного районного суду м. Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 повернено заявнику. Про існування цієї ухвали вона дізналася 20 січня 2021 року.

Отже, висновки щодо врахування частини сьомої статті 454 ЦПК України є безпідставними, оскільки представник заявника просив поновити строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду.

У резолютивній частині ухвали Бабушкіного районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2017 року у справі № 200/27241/15-ц про повернення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року заявнику роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви. Про існування цієї ухвали ОСОБА_1 дізналася 20 січня 2021 року. Тому Дніпропетровський апеляційний суд у справі № 803/4/21 зобов`язаний був розглянути клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду та ухвалити відповідне рішення.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просило залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року - без змін.

Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду як суду апеляційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Стрикаль О. В.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви особі, яка її подала, проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. В такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та наявні в справі матеріали, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Суд встановив, що оскаржуване рішення третейського суду ухвалене 17 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 була стороною у справі, розглянутій третейським судом, а саме відповідачем. Із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася 25 січня 2021 року, тоді як преклюзивний строк його оскарження закінчився 15 січня 2015 року.

Відповідно до частин першої, п`ятої та сьомої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п`ятою або шостою цієї статті, повертається.

Аналогічна норма містилися і в частині другій, третій статті 389-1 ЦПК України 2004 року, чинного на час прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений пунктом 1 частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є безумовною підставою для повернення поданої заяви.

Іншого порядку обчислення строку на оскарження рішення третейського суду процесуальне законодавство не містить.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк на оскарження рішення третейського суду не пропущено, оскільки його оскарження відбулося в межах дев`яноста днів з моменту, коли вона дізналася про існування ухвали про повернення її заяви про оскарження рішення третейського суду, є необгрунтованими, оскільки заявник є стороною у справі, яка розглянута третейським судом, а саме відповідачем, а тому преклюзивний строк для неї на оскарження рішення третейського суду від 17 жовтня 2014 року закінчився 15 січня 2015 року, тобто дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права Дніпропетровським апеляційним судом, доводи апеляційної скарги стосуються оскарженню рішення третейського суду, проте зазначене не є предметом перегляду суду касаційної істанції.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, Верховний Суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Стрикаль Олександром Васильовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко