РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

(Справа № 285/3481/21, провадження у справі № 2/0285/874/21)

розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року до суду звернувся позивач ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 в якому просить припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду у справі № 285/2240/19.

Свої вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 31.07.2019 року у справі №285/2240/19 з нього стягуються аліменти на корись відповідачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Однак починаючи з січня 2021 року неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, через що він звернувся до суду про стягнення аліментів з матері дитини.

Позивач посилаючись на те, що оскільки син проживає разом з ним і перебуває на його утриманні, а стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина, який проживає з ним порушує його право на належне життя та покладає на нього додаткові витрати, просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідачка судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтвердила, що син ОСОБА_5 починаючи з першого січня 2021 року проживає з позивачем.

Заслухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.7/.

На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.11.2019 року у справі № 285/2240/19 з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно /а.с.9/.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України.

Встановлено, що неповнолітній син ОСОБА_5 з першого січня 2021 року проживає та перебуває на утриманні позивача, що в судовому засіданні було визнано сторонами, а тому ця обставина відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з першого січня 2021 року неповнолітній син ОСОБА_5 перестав проживати з матір`ю, що свідчить про зміну сімейного стану позивача, який сплачує аліменти, та відповідачки, яка їх одержує, а також, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів щодо дитини, яка перебуває на його утриманні починаючи з 01 січня 2021 року.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Припинити з 01 січня 2021 року стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.07.2019 року у справі №285/2240/19.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд з врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК.

Повний текст рішення складено 07.09.2021 року.

Головуючий