Єдиний унікальний номер 341/1261/21
Номер провадження 2/341/721/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Фрик Т. В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути матеріальну та моральну шкоду, кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною першою статті 125 КК України. Внаслідок скоєного стосовно неї кримінальним правопорушенням, позивачка зазнала майнової шкоди. Також, внаслідок злочинних дії відповідачки позивачка зазнала сильного душевного та фізичного болю і страждань.

З огляду на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь 5300,0 грн матеріальної шкоди та 25000,0 грн моральної шкоди як постраждалій внаслідок протиправних дій відповідачки.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 28 вересня 2021 року, яке відкладене на 23 жовтня 2021 року.

У чергове судове засідання 06 грудня 2021 року з`явились позивачка, відповідачка та їхні представники.

У судовому засіданні позивачка та її представниця позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. Крім того, позивачка пояснила, що під час подій, які відбулись 18 травня 2021 року, відповідачка також вирвала їй волосся на голові. На місці вирваного волосся утворилась лисина. Тоді, вона відчула сильний біль, пережила нервовий стрес. Також додала, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від відповідачки зазнала також моральної шкоди, яка полягає у фізичних та психологічних стражданнях, необхідності вжиття зусиль та витрачання часу на відновлення звичайного способу життя, адже проходила курс лікування, пропустила навчання. Крім того, за весь період часу відповідачка навіть не вибачилась перед нею.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що конфлікт спровокувала позивачка та нанесла їй удар у живіт. Заперечує, що виривала волосся у позивачки. Вважає, що моральна шкода у розмірі 25000,0 гривень є необгрунтованою. Визнає відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5300,0 гривень. У іншій частині позовних вимог просить суд відмовити.

Представник відповідачки зазначив, що заявлена до стягнення сума моральної шкоди є надто високою, оскільки відповідачка немає доходів у відповідному розмірі, у неї хворіє мама, а конфліктна ситуація виникла, зокрема з вини позивачки.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд установив наступні фактичні обставини, які мають значення у цій справі.

Відповідно до вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

Суд установив, що 18 травня 2021 року ОСОБА_3 спільно зі своєю сестрою ОСОБА_5 знаходилась у своєї родички ОСОБА_6 . У с. Кінашів, де у цей час перебувала ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Під час словесної суперечки ОСОБА_1 штовхнула ОСОБА_5 ногою у живіт, у результаті чого в ОСОБА_3 , яка стояла поряд і теж перебувала з ОСОБА_1 у неприязних відносинах, виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 , з метою спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, на грунті особистих неприязних стосунків, підійшла до ОСОБА_1 та умисно нанесла один удар кулаком правої руки у ділянку правого ока, у результаті чого спричинила ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді підкон`юктивального крововиливу у ділянці правого очного яблука та садна у ділянці обличчя, які належать до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнала (а. с. 5-6).

З установленими у кримінальному провадженні фактичними обставинами подій погодилась, зокрема і ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,0 грн. Цивільного позову, судових витрат у справі не було.

Відповідно до квитанції від 25 травня 2021 року № 23673 підтверджується придбання позивачкою ліків на суму 299,73 грн (а. с. 7).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є сестрою відповідачки та колишньою подругою позивачки. Зазначила, що була присутня під час конфлікту, який мав місце 18 травня 2021 року. Бачила, як під час суперечки ОСОБА_1 вдарила ногою Перегінець Діану сестру відповідачки, після чого ОСОБА_3 вдарила рукою у голову позивачку. Після вказаних подій до свідка додому прийшли батьки позивачки і між усіма була сварка, думає, що також і билися всі між собою, проте не бачила цих подій, бо перебувала в іншій кімнаті. Хто вирвав і чи виривав у позивачки волосяя під час конфлікту свідок не бачила.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, допитана під присягою як свідок, повідомила, що точно пам`ятає як її за волосся потягнула відповідачка і кинула на землю. Після цих подій уже вдома позивачка розплела заплетене волосся і виявила, що пасмо волосся вирване. Це завдавало їй сильного фізичного болю. Також внаслідок пошкодження волосяного покрову голови позивачка тривалий час не могла виходити з хати через свій вигляд та постійно переживала за своє здоров`я, оскільки відповідачка після подій 18 травня 2021 року ще їй погрожувала.

У судовому засіданні позивачка зазначила, що вважає заявлену до стягнення суму моральної шкоди обґрунтованою, не зважаючи на те, що 25000,0 грн становить розмір заробітної плати працюючої особи у регіоні за період близько три місяці.

Також з досліджених у судовому засіданні фотографій вбачається, що позивачка зафіксувала на фотокамеру телефона відділене від шкіряного покрову голови пасмо волосся. Як пояснила позивачка, фото вона зробила в лікарні після події.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно пункту 10 частини першої статті 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілій, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Внаслідок протиправних дій відповідачки позивачка понесла витрати на лікування в розмірі 299,73 грн, що підтверджується квитанцією від 25 травня 2021 року № 23673.

Отже, суд вважає, що вимоги позивачки в частині відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із витратами на лікування, підлягають задоволенню у розмірі 299,73 грн, що визнала і відповідачка.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідачки 25000,0 грн моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Внаслідок злочинних дій відповідачки позивачка зазнала сильного душевного та фізичного болю, страждань у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, так як травми, які утворились у неї внаслідок дій ОСОБА_3 негативно відобразились на її житті.

Моральна шкода - це зумовлені моральними стражданнями втрати немайнового характеру. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, втрата роботи, втрата довіри близьких людей, тощо. Тому, встановлюючи факт такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя.

Саме суду на підставі наданих доказів надано право визначити розмір моральної шкоди, який при цьому повинен керуватися наступними принципами: умовна рівність втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей, поміркованості відповідності вимогам розважливості, розумності об`єктивного відображення дійсності, справедливості неупередженого ставлення до усіх учасників процесу.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж необхідно для достатньої компенсації моральної шкоди особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної шкоди» суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних страждань, при яких обставинах і якими діями вони заподіяні, ступень вини заподіювача, які саме моральні страждання отримав потерпілий і в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати.

Суд наголошує, що реалізація права особи на відшкодування моральної шкоди не може і не повинна бути інструментом збагачення такої особи за рахунок коштів відповідача, а покликана виключно на забезпечення компенсації завданої моральної шкоди, у цьому випадку реальних душевних страждань.

При цьому суд вважає недоведеним належними доказами у справі те, що під час подій 18 травня 2021 року саме ОСОБА_3 вирвала волосся у ОСОБА_1 з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року, постановленим із застосуванням приписів частини третьої статті 349 КПК України установлено нанесення легких тілесних ушкоджень відповідачкою позивачці шляхом нанесення удару рукою у голову. При цьому ОСОБА_1 погодилась з такими обставинами, установленими досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Цивільний позов у цій справі обґрунтований виключно обставинами, які викладені у змісті вироку суду. Тоді як фото, з яких неможливо встановити час їх здійснення, а також те, хто саме вирвав волосся у позивачки, долучено до справи після подання позову. При цьому відсутні будь-які обгрунтування неможливості подання таких доказів у строк, визначений ЦПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачка належними доказами не довела пошкодження їй волосся саме відповідачкою, яка це заперечує.

Таким чином, суд, заслухавши доводи сторін та свідка, дослідивши надані належні та допустимі докази, ураховуючи характер правопорушення, вважає, що вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпіла ОСОБА_1 зазнала душевних страждань, перенесла стрес та фізичні страждання.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність достатніх та переконливих доказів на підтвердження розміру моральної шкоди, пред`явленої позивачкою до стягнення, зважаючи на принципи справедливості, розумності, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 5000,0 гривень. Оскільки, на думку суду, саме такий розмір відшкодування є розумним, справедливим та достатнім, який відповідає тим моральним стражданням, які завдані позивачці внаслідок умисних протиправних дій з боку відповідачки.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідачки на її користь витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги від 13 липня 2021 року, який укладений між позивачкою та адвокаткою ОСОБА_2 , квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 про оплату 5000,0 гривень за надання професійної правничої допомоги, ордером серії ІФ № 103754 про надання правової допомоги та свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю (а. с. 9-12).

Незважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, але відповідачка позов в частині стягнення з неї витрат на правову допомогу визнала повністю, то суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідачки на користь позивачки судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,0 гривень.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 299,73 грн матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000,0 грн моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000,0 грн витрат на правову допомогу.

У іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2021 року.

Сторони:

позивачка: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідачка: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ