Справа № 275/966/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання - Довгаленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2021 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 02.02.2018 Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб між сторонами. За час шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання неповнолітнього сина і тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 09.11.2021 відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивачка не з`явилася, 02.12.2021 до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.

Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, 02.12.2021 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій проти позову не заперечив, позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223 суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, 02.02.2018, про що складено актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.2).

Сторони мають дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25.09.2018 Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 7).

Згідно з довідкою виданою Брусилівською селищною радою Житомирського району Житомирської області № 1195 від 09.10.2018, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За вимогами ч.3 ст.181 СК України оскільки дитина проживає з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати у частці від доходу відповідача. Добровільно сторони не вирішили питання сплати аліментів, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду.

Відповідно до частин 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи що відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону та відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, а відповідач від сплати судового збору під час розгляду даної справи не звільнений, то на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч.1 ст.191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 08.11.2021.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.180, 181,182,183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3,4,10,12,13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 354, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.11.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 908 гривень.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Реквізити сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя П.В. Миколайчук