18.11.2021 227/3355/21
РІШЕННЯ
18 листопада 2021 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Корнєєвої В.В.
при секретарі Лагутіній К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення права відповідачів на користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому зазначила, що вона є власницею однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу НМХ 7004390 від 30.01.2018 року. З її згоди в квартирі були зареєстровані її куми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на теперішній час проживають в Російській Федерації. Відповідачі ніколи не проживали в вищезазначеній квартирі. У зв`язку з вищевикладеним, просила визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 та зняти відповідачів з реєстраційного обліку.
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.09.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву подано до суду не було.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача в матеріалах справи міститься заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, судові витрати залишити за нею, у разі неявки відповідачів проти винесення заочного рішення не заперечує.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.01.2018 року ОСОБА_1 придбала у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29 кв.м., у тому числі жила площа 14,3 кв.м (а.с. 5,6), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 4).
Відповідно до довідки ПП Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південний» від 13.08.2021 року, ОСОБА_3 , 1958 р.н., та ОСОБА_2 , 1954 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , не мешкають та ніколи не мешкали (а.с. 11).
Як вбачається з довідок, виданих відділом реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 31.08.2021 року, відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , з 13.08.2018 року та по теперішній час (а.с. 16,17).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, позивач як власник квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй вказаним майном на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Беручи до уваги, що факт відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у належній позивачу квартирі понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позивач довів свої вимоги в частині визнання вказаних осіб такими, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , і вони підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог позивача щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне:
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть.
Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття осіб з реєстрації в позасудовому порядку.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в заяві судові витрати просила залишити за нею.
Керуючись ст. ст. 58,64,65, 71,72 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 264-265, 268, 280-286 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення права відповідачів на користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Доброполье Добропільського району Донецької області та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Доброполье Добропільського району Донецької області такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Судові витрати по справі залишити за позивачем.
Направити відповідачам копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Корнєєва

18.11.2021