ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Херсон

справа № 659/292/20

провадження № 22-ц/819/1508/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарАвтонагова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське" на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 травня 2021 року у складі судді Цесельської О.С. у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державного реєстратора управління економічного, агропромислового розвитку та інфраструктури Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області Пєшої Тетяни Миколаївни, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське" (далі- ТОВ «Новопетрівське») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державного реєстратора управління економічного, агропромислового розвитку та інфраструктури Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області Пєшої Тетяни Миколаївни, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора.

Позов обґрунтовано тим, що 01.01.2007 року між СТОВ «Новопетрівське» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди належної останньому земельної ділянки, загальною площею 10,96 га, кадастровий номер :06:008:004, який зареєстровано 25.06.2009 року у Нижньосірогозькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП ЦДЗК, про що в Державному реєстрі вчинено запис за №23, строк дії договору сім років, тобто до 25.06.2016 року.

Згідно рішення загальних зборів від 14.02.2008 року СТОВ «Новопетрівське» перейменовано в ТОВ «Новопетрівське».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.06.2015 року спадкоємцем земельної ділянки загальною площею 10,96 га, кадастровий номер :06:008:004 є його донька ОСОБА_1 ..

01.01.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Новопетрівське» було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, строком дії на 14 років, тобто до 01.01.2030 року.

У 2017-2019 роках відповідачка отримувала орендну плату за користування земельною ділянкою.

В червні 2019 року ОСОБА_1 надіслала листа позивачу про намір самостійно господарювати на земельній ділянці, а в липні 2019 року надала копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 174906567, щодо проведення державної реєстрації права оренди на вказану земельну ділянку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строком на 7 років з правом пролонгації.

Посилаючись на те, що одна і та сама ділянка не може бути об?єктом права оренди за двома різними договорами, укладеними між різними орендарями, позивач просив суд:

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , загальною площею 10,96 га, кадастровий номер :06:008:004, яка розташована на території Нижньосірогозької селищної ради;

-скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди № 47916368 від 24.07.2019 року, прийняте на підставі договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 травня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з товариства з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське" 5000 грн витрат на правову допомогу.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з товариства з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське" 5000 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційний скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське", посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , загальною площею 10,96 га, кадастровий номер :06:008:004, яка розташована на території Нижньосірогозької селищної ради та скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди № 47916368 від 24.07.2019 року, прийняте на підставі договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував позиції Верховного суду України від 19.02.2014 року у справі № 6-162цс13, від 25.02.2015 року №6-219цс14, а також норми ст.33 Закону України «Про оренду землі», щодо переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі на новий строк.

У письмовому відзиві ОСОБА_1 доводи апеолянта не визнанала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.01.2007 року між СТОВ «Новопетрівське» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди належної останньому земельної ділянки, загальною площею 10,96 га, кадастровий номер :06:008:004, який зареєстровано 25.06.2009 року у Нижньосірогозькому районному відділі Херсонської регіональної філії ДП ЦДЗК, про що в Державному реєстрі вчинено запис за №23, строк дії договору сім років, тобто до 25.06.2016 року.

Згідно акту приймання передачі від 01.01.2007 орендар прийняв земельну ділянку загальною площею 10,96 га.

Рішенням загальних зборів від 14.02.2008 року СТОВ «Новопетрівське» перейменовано в ТОВ «Новопетрівське».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на належну земельну ділянку, яку прийняла його донька ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

01.01.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Новопетрівське» було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, строком дії на 14 років, тобто до 01.01.2030 року.

Згідно акту приймання передачі орендар прийняв земельну ділянку загальною площею 10,96 га.

З 2016 року ОСОБА_1 отримувала орендну плату.

Відповідно висновку судово - почеркознавчої експертизи від 12.08.2020 року № 4-91, підписи в договорі оренди від 01.01.2016 року та в актах прийому передачі об"єкта оренди, а також у відомостях на виплату готівки та пшениці виконані ОСОБА_1 .

Разом з тим, незважаючи на підписання відповідачкою ОСОБА_1 договору оренди від 01.01.2016 року, між сторонами не виникли взаємні права та обовязки за договором оренди, з огляду на відсутність державної реєстрації вказаного договору оренди.

17 червня 2019 року ОСОБА_1 направила ТОВ «Новопетрівське» лист про відмову від продовження дії договору оренди землі, у якому зазначала про те, що вона не має наміру продовжувати з товариством дію договору та вимагала припинити усі види робіт на належній їй земельній ділянці та повернути її новому власнику.

01.07.2019 ОСОБА_1 уклала із ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки, загальною площею 10,96 га, кадастровий номер :06:008:004, який зареєстровано 19.07.2019 року державним реєстратором Пєшою Т.М. в управлінні економічного, агропромислового розвитку та інфраструктури Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області, про що в Державному реєстрі вчинено запис за №32520214, строк дії договору сім років, тобто до 19.07.2026 року.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови та порядок продовження визначені спеціальним Законом України «Про оренду землі».

У ст. 13 цього Закону надано визначення договору оренди землі, згідно з яким договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закон України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Зі змісту ст. ст. 125 і 126 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічне положення щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки закріплено у ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі».

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає, зокрема право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

При цьому відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на земельні ділянки передбачених ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

У ч.ч. 1 і 5 ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним (ст. 215 ЦК України).

Предметом даного позову є визнання договору оренди землі від 01.07.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним.

Враховуючи те, що за договором оренди землі від 01 січня 2016 року, сторони дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, склали і підписали відповідний письмовий документ, надавши згоди встановленій формі, однак не здійснили державну реєстрацію права оренди позивача, внаслідок чого цивільних прав та обов`язків, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час його укладення, не набули.

У встановленому законом порядку ТОВ «Новопетрівське» не довів своє переважне право на користування спірною земельною ділянкою.

Враховуючи, що право оренди земельної ділянки за договором від 01 січня 2016 рокупозивач не зареєстрував у встановленому законом порядку, а відтак не набув прав та обов`язків орендаря, суд дійшов правильного висновку, що підстави, на які посилався позивач для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 01 липня 2019 року відповідачами між собою, на теперішній час відсутні.

Зважаючи на наведене, висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2019 року ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у судах першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Новопетрівське" залишити без задоволення, а рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 травня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 26 листопада 2021 року

Суддя Т.Г. Чорна