Справа № 266/1120/21
Провадження № 2/266/517/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді - Іванця О.Д., за участі секретаря - Новак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання батьківства, треті особи: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом визнання батьківства. Позовні вимоги позивач аргументував тим, що на початку 2014 року познайомився з ОСОБА_3 , з якою у нього склалися інтимні стосунки, однак наприкінці 2014 року спілкування між ними припинилося. У липні 2020 року позивач випадково зустрівся з ОСОБА_3 , яка повідомила, що позивач є біологічним батьком її дитини ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент народження дитини ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Однак шлюб між відповідачами було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя. На даний час позивач проживає спільно з відповідачем ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зазначеним рішенням суду та свідоцтвом про народження ОСОБА_4 доведено, що батьком дитини визнано ОСОБА_2 . Актовий запис про народження дитини здійснено у відповідності до ст. 133 СК України. Презумпція походження дитини від осіб, які перебувають у шлюбі між собою, дає підставу записувати їх батьками дитини за письмовою заявою будь-кого з подружжя до органу РАЦС, при цьому ніяких додаткових доказів походження дитини, крім запису про шлюб батьків, закон не вимагає, і заперечення чоловіка чи дружини щодо запису себе чи іншого з подружжя батьками дитини не мають значення. Просив визнати його батьком дитини ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполі Донецької області, про що видано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 01.07.2015 року. Виключити з актового запису №471 від 01.07.2015 року, зробленого в Книзі запису актів цивільного стану, про народження ОСОБА_4 , відомості про батька - ОСОБА_2 , громадянина Республіки Турція. Зобов`язати Лівобережний районний у м. Маріуполі відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Маріуполь) внести зміни в Книгу реєстрації народжень, актовий запис №471 від 01.07.2015 року про народження дитини ОСОБА_4 , змінивши в графі "Батько" - " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_1 ".

Ухвалою суду від 28.05.2021 у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року у справі залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради в якості третьої особи.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, однак надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути без його участі.

Представник позивача ОСОБА_6 до суду не з`явився, однак надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилась, однак надала письмове пояснення, згідно якого позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу просила розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, однак надав письмове пояснення, згідно якого не заперечував проти проведення лабораторного дослідження ДНК, у випадку підтвердження результатами тесту ДНК батьківства ОСОБА_7 щодо дитини ОСОБА_4 , позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути без його участі з урахуванням висновку про проведення лабораторного дослідження встановлення батьківства.

Від представника третьої особи - Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю та прийняття рішення судом з урахуванням порядку заповнення змісту відомостей про батька дитини у графах актового запису.

Від представника третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю та прийняття рішення судом з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи позиції сторін, зокрема визнання відповідачами позову, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 125 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.128 СК України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктами 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно до ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

За правилами ч.1 ст.147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_4 , про що 01 липня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області був складений актовий запис №471. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.07.2015 року батьками дитини зазначено ОСОБА_2 , громадянин Турецької Республіки та ОСОБА_3 , громадянка України.(а.с.8)

Згідно зі ст.128 СК України визнання батьківства за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог закону.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України, можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Таких висновків також дійшов Верховний суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року в справі № 61-6030св18.

У постанові Верховного Суду зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно звіту тесту ДНК на батьківство від 12.08.2021 року, наданого до суду представником позивача ОСОБА_6 та виданого "Endeavor DNA Laboratories", що є A2LA і акредитованою лабораторією ISO/IEC 17025:2017, номер сертифікату A2LA 4049.01, вірогідність батьківства позивача щодо ОСОБА_4 складає - 99,9999993%.(а.с.45)

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проти результатів відповідного дослідження тесту ДНК не заперечували та з ним погодилися.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

Згідно приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на викладене вище та оцінивши матеріали справи, приймаючи до уваги визнання відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Керуючись ст.ст.20, 128,129,134, 147 СК України, ст.ст. 12,13, 76-81, 141, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання батьківства, треті особи: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Турецької Республіки, паспорт Турецької Республіки НОМЕР_2 , батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) виключити з актового запису про народження №471 від 01.07.2015 року ОСОБА_4 відомості про батька дитини « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина Турецької Республіки», паспорт Турецької республіки НОМЕР_3 .

Зобов`язати Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) внести до актового запису №471 від 01.07.2015 року про народження ОСОБА_4 відомості про батька дитини « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Турецької Республіки», паспорт Турецької Республіки НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Іванець О. Д.