Дата документу 25.11.2021 Справа № 554/4422/21
Провадження 2/554/2087/2021
25 листопада 2021 року м.Полтава
Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 19.03.2021 року , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, від 19.03.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., індексний номер 249089989. У вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 . Вказав, що про реєстрацію відповідача дізнався після купівлі квартири. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому звернулася до суду з позовом.
У судове засіданні позивач та його представник не зявилися, представником подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.
представни третьої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 19.03.2021 року , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, від 19.03.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., індексний номер 249089989.
Згідно відповіді від 30.03.2021 року за вих.№933/2021 наданої КП «ЖЕО №2» у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним, і ведуть спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
ОСОБА_2 не є членом сімї власника та не відноситься до кола осіб, які постійно проживають з ним.
Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, виходячи з яких вбачається, що власнику житлового приміщення належить право володіння, користування та розпорядження майном.
Відповідно до чинного законодавства України для захисту своїх порушених прав у праві володіння, користування чи розпорядженням житла можна звернутися до суду з позовом про:
- усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням;
- виселення особи, яка не є власником житлового приміщення;
- визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням;
- визнання право користування житлом;
- усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення.
Верховний Суд, аналізуючи норми права щодо співвідношення права володіння та права користування житлом визначив, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Оскільки ОСОБА_2 користується та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 без правових підстав, створюючи при цьому перешкоди у користуванні майном власнику, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів судового збору у сумі 908 грн.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 133,137,141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 - власнику квартири АДРЕСА_3 , перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 908 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 .

Суддя Н.В.Тімошенко