Справа №705/2801/19
4-с/705/31/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Годік Л.С.

при секретарі Заболотній Т.М.

за участю: скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умань скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що впровадженні старшого державного виконавця Уманського міськрайонного відділу державної служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко Марини Василівни перебуває виконавче провадження № 65093833 відкрите на підставі виконавчого листа від 08.04.2021 р. відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2020 р. по справі № 705/2801/20.

Згідно вказаного рішення встановлено порядок спілкування та участі батька ОСОБА_3 у вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень з дитиною в такі дні: щовівторка з 17:00 до 20:00 години; щочетверга з 17:00 до 20:00 години; щосуботи з 11:00 до 20:00 години; щорічно на день народження дочки - ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11:00 до 13:00 години; а також відвідування дочки в разі її хвороби чи лікування незалежно від встановлених для спілкування днів; спілкування з дочкою в будь-який інший день та час, коли таке побачення викликане інтересами дитини, - за погодженням з матір`ю, - до досягнення дитиною повноліття.

Згідно постанови старшого державного виконавця Уманського міськрайонного відділу державної служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко М.В. від 01.06.2021 місцем зустрічей для побачення ОСОБА_3 та його доньки ОСОБА_5 визначено спортивно-оздоровчий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В рамках вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Уманського міськрайонного відділу державної служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко Мариною Василівною 02.06.2021, 04.06.2021, 09.06.2021, 18.06.2021 винесені постанови про накладення штрафу на неї, яка є боржником у вказаному виконавчому провадженні в сумі 3400,00 грн., що разом складає загальну суму 13600,00 грн. Вважає, що стягнення цих коштів є порушенням її прав.

Підставою для винесення вказаних постанов є нібито невиконання нею рішення суду, а саме:

-згідно постанови від 02.06.2021 ОСОБА_6 встановила, що ОСОБА_1 не виконала рішення суду, а саме не забезпечила побачення Стягувана з дочкою ОСОБА_7 у визначений рішенням суду день - вівторок з 17:00 години. (При цьому в оскаржуваній постанові взагалі не вказано коли відбувалось вказане порушення).

-згідно постанови від 04.06.2021 ОСОБА_6 встановила, що ОСОБА_1 рішення суду 03.06.2021 не виконала, не забезпечила побачення Стягувача з дочкою ОСОБА_7 у визначений рішенням суду день четвер з 17:00 по 20:00 годину.

-згідно постанови від 09.06.2021 ОСОБА_6 встановила, що ОСОБА_1 рішення суду не виконано. В визначені рішенням суду дні та години, а саме субота 05.06.2021 р. та вівторок 08.06.2021 р. не забезпечено Позивачем побачення Стягувача з дочкою ОСОБА_7 у визначеному місці зустрічі згідно постанови державного виконавця від 01.06.2021 р..

-згідно постанови від 18.06.2021 ОСОБА_6 встановила, що рішення суду ОСОБА_1 , про встановлення порядку спілкування та участі Стягувача у вихованні доньки Стелли шляхом побачень у визначені рішенням суду дні та години, а саме четвер 10.06.2021р. з 17:00 години по 20 годину, субота 12.06.2021р. з 11:00 години по 20 годину, вівторок 15.06.2022 р. (вказана дата навіть ще не відбулась) з 17 години по 20 годину, четвер з 17:00 години по 20:00 годину (дата ймовірного порушення також не вказана) - не виконано. ОСОБА_1 не забезпечено побачення Стягувача у місці зустрічі та побачення, визначеного за постановою державного виконавця від 01.06.2021р..

Вважає постанови такими, що суперечать чинному законодавству, не підлягають виконанню та мають бути скасовані.

Згідно п. 9 Розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішення «У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону».

Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом), і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У зв`язку з чим, сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження». На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 160/4615/19.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом), і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Також, в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 640/9234/19 вказано, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Вказує на те, що старший державний виконавець Уманського міськрайонного відділу державної служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко М.В. перед тим, як виносити вищевказані постанови мала з`ясувати наявність обставини, які об`єктивно можуть вплинути на виконання рішення. Однак, виконавцем вказані дії не були вчинені в результаті чого ним було винесено ряд оскаржуваних постанов.

Просить судвизнати дії старшого державного виконавця Уманського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко М.В. щодо винесення постанов про накладення штрафів від 02.06.2021р., 04.06.2021р., 09.06.2021р., 18.06.2021р. неправомірними та зобов`язати старшого державного виконавця Уманського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко М.В. скасувати постанови про накладення штрафів від 02.06.2021р., 04.06.2021р., 09.06.2021р., 18.06.2021р..

В судовому засіданні скаржник та її представник скаргу підтримали та просили її задоволити.

В судове засідання старший державний виконавець Уманського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко М.В. не з`явилася, подала письмове клопотання про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Заслухавши пояснення учасників процесу, беручи до уваги позицію державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.06.2020р. встановлено порядок спілкування та участі батька ОСОБА_3 у вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень з дитиною в такі дні: щовівторка з 17:00 до 20:00 години; щочетверга з 17:00 до 20:00 години; щосуботи з 11:00 до 20:00 години; щорічно на день народження дочки ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11:00 до 13:00 години; а також відвідування дочки в разі її хвороби чи лікування незалежно від встановлених для спілкування днів; спілкування з дочкою в будь-який інший день та час, коли таке побачення викликане інтересами дитини, - за погодженням з матір`ю, - до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-13).

Постановою старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченко М.В. 02.06.2021 за невиконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн. (а.с.14).

Постановою старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченко М.В. 04.06.2021 за невиконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн. (а.с.15).

Постановою старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченко М.В. 09.06.2021 за невиконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн. (а.с.16).

Постановою старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравченко М.В. 18.06.2021 за невиконання рішення суду накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн. (а.с.17).

Відповідно до ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтями 63 та 75 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення та відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця саме під час винесення ним постанов про накладення штрафів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визнається законом

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктивний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404 VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404 VIII постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Частиною другою статті 74 Закону № 1404 VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 263-265, 268, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік