Справа № 242/1465/21
Провадження № 2/229/703/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Головченко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом виселення відповідача з приміщення магазину за адресою АДРЕСА_1 ; зобов"язати відповідача ОСОБА_2 звільнити приміщення магазину за адресою АДРЕСА_1 від майна, що належить йому та передати ключі від даного приміщення позивачу;

стягнути з відповідача судові витрати; зобов"язати відповідача повернути йому оригінали документів на споруду магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Обгрунтовує вимоги таким. Він є власником магазину № НОМЕР_1 , що розташований по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 12.10.1998р. довгий час магазин не використовувався за призначенням. В 2010році відповідач, який є його рідним братом, попросив у нього дозволу торгувати в зазначеному магазині. Він дозволив проводити такі дії на рік. Якийсь час відповідач проводив там торгівлю, потім закрив магазин, ключі поміняв і відмовляється повертати йому це майно.

Він звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення йому майна, ключів в добровільному порядку.

08.02.2021року звертався до поліції в м.Авдіївка з заявою про притягнення відповідача до відповідальності та повернення йому майна. Однак поліція повідомила, що в діях відповідача відсутні кримінальні дії .

На теперішній час відповідач продовжує чинити перепони у використанні власником свого майна, чим порушує його майнові права.

Ухвалою суду від 17 червня 2021р цивільну справу прийнято до провадження. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. (а.с.27-28)

Ухвалою суду від 07 липня 2021року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. (а.с.39)

В судове засідання сторони не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На позові наполягає. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивачу належить на праві власності магазин АДРЕСА_2 . (а.с.6-7)

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Як зазначено в п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 16 ЦК України, встановлено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Так, у рішенні від 15.11.96 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Судом встановлено, що спірне майно магазин АДРЕСА_2 , вибуло із володіння позивача, і перебуває в натурі у незаконному володінні відповідача (а.с. 8-13).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач як власник зазначеного майна, має право вимагати усунення порушення його права власності. Отже позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення відповідача з приміщення магазину та звільнення магазину від майна, що належить відповідачеві, та передачі ключів від даного приміщення підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача повернути йому оригінали документів на споруду магазину, суд зазначає про таке.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ст. 77 ЦПК України)

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 80 ЦПК України)

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач просить зобов"язати відповідача повернути йому оригінали документів на споруду, при цьому не надає ніяких доказів на підтвердження факту перебування у відповідача оригіналів таких документів. Крім того не зазначає конкретно, які саме документи на споруду повернути йому (правовстановлюючи документи, технічний паспорт тощо) .

Тому в цій частині позову суд вважає необхідним відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 908грн. (а.с.16)

Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,263-265,268,273,280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 , який прожаває в АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_4 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні ним права користування та розпорядження магазином АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приміщення вказаного магазину, та зобов"язання ОСОБА_2 звільнити приміщення магазину від майна, яке йому належить, та передати ключі від даного приміщення ОСОБА_1 .

Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев"ятсот вісім) грн.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.Л.Панова