Єдиний унікальний номер судової справи: № 478/448/21
Номер провадження № 22-ц/812/2033/21 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Задерецького В.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 , подану в його інтересах адвокатом Задерецьким Віталієм Анатольовичем

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Іщенко Х.В., в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позивач зазначав, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2012 року шлюб між його батьками розірвано. Після розірвання шлюбу між батьками 22 листопада 2012 року він залишився проживати з матір`ю, мешкаючи окремо від батька. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2013 року були стягнуті аліменти на його утримання у розмірі ј частини заробітку (доходів) до повноліття.

На час звернення до суду від досяг повноліття, але продовжує навчання на денній формі навчання в Національному університеті кораблебудування ім. адмірала Макарова в м. Миколаєві на платній основі. Загальна сума плати за навчання відповідно до договору про надання освітніх послуг становить 39 800 грн. Оплата проводиться за семестр, по 5500 грн. Згідно договору, навчання триватиме до 30 червня 2023 року. Стипендію він не отримує. Навчається на денній формі, тому не має змоги працевлаштуватись. Власного житла вони з матір`ю не мають, тому вимушені орендувати квартиру, за яку вони сплачують по 2500 грн. щомісяця, додатково сплачують за комунальні послуги. Крім зазначеного є супутні витрати: харчування, проїзд до учбового закладу, інтернет, підручники. Мати також навчається у вищому учбовому закладі та також сплачує за навчання. Відповідач є приватним підприємцем, має постійний заробіток але допомоги у добровільному порядку на навчання не надає у зв`язку з чим вимушений звернутись з даним позовом.

Посилаючись на викладене позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2 487, 50 грн., щомісячно, на час навчання, починаючи з 06.04.2021 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за умов продовження навчання. Вирішено питання про судові витрати. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивовано тим, що утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач ОСОБА_3 добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, інших утриманців не має, ОСОБА_4 у нього єдина дитина. Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітній ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання, працевлаштуватися він не має змоги у зв`язку з навчанням, несе щоденні витрати на проїзд до місця навчання (з місця найму квартири до учбового закладу), матеріальне становище його матері, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, а відтак розмір аліментів у сумі 2487, 50 грн., що дорівнює половині визначеної контрактом суми за навчання, розподілені між батьками: 39 800 грн. (загальна вартість плати за навчання) : 2 (батьків) = 19 900 грн. : 8 (семестрів) = 2487,50 грн.

В апеляційній скарзі, яка подана в інтересах відповідача, адвокат Задерецький В.А. посилаючись на те, що судом неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, неправильно та неповно досліджено докази, в результаті чого надана невірна оцінка, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги те, що позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування свого розрахунку аліментів, а саме вартості навчання, витрати на проїзд, вартість підручників та інше. Крім того, визначаючи розмір аліментів судом виконано безпідставний розрахунок аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Казанківського райуправління юстиції в Миколаївській області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.5).

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2012 року шлюб, укладений між батьками позивача розірвано (а.с.43-44).

Згідно, наданої довідки №1356 від 20 жовтня 2020 року, ОСОБА_4 є студентом Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова факультету економіки моря, навчається на контрактній основі (денна форма навчання) та стипендія йому не нараховуються. За навчання сплачують батьки (а.с.6).

Відповідно до договору надання освітніх послуг укладений між Національним університетом кораблебудування імені адмірала Макарова в особі директора та ОСОБА_5 від 14 серпня 2019 року № 19 ІДМ 10 та додаткової угоди за рахунок коштів замовника здійснюється надання вищої освіти ОСОБА_4 за спеціальністю «менеджмент», термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 39 800 грн. оплата здійснюється посеместрово (а.с. 7-10).

Мати позивача працює в Миколаївській загальноосвітній санаторній школі-інтернат І-ІІІ ступенів №7 Миколаївської облради на посаді педагога-організатора та навчається на 6 курсі факультету педагогічної та соціальної освіти Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського ІV за спеціальністю початкова освіта за заочній формі навчання, платно, стипендію не отримує (а.с. 12-13).

Матір`ю позивача ОСОБА_5 10 травня 2019 року укладено з ОСОБА_6 договір найму (оренди) квартири АДРЕСА_1 за місцем знаходження учбового закладу. Розмір орендної плати щомісячно становить 2 500 грн. та комунальні витрати (а.с.17-26, 41-42).

Батько ОСОБА_4 відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, отримує щомісячний дохід 10 000 грн., одружений інших утриманців не має.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У справі судом встановлено, що позивач продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_4 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

За таких обставин з урахуванням вказаних вище норм, установивши, що син відповідача - ОСОБА_4 продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку у розмірі 2487, 50 грн.

Проте, визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача щомісячно суд виходив лише з вартості навчання - 39800 грн.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на те, що позов було заявлено про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, а не про стягнення лише витрат на навчання, а відтак при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати не тільки вартість навчання, а й усі витравити пов`язані з процесом навчанням.

Однак, розмір аліментів визначений судом першої інстанції в сумі 2487,50 грн з урахуванням усіх витрат позивача пов`язаних з процесом його навчання та матеріальної можливості відповідача є достатнім і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України змінити рішення суду першої інстанції, виклавши мотивувальну частину у редакції даної постанови.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів про навчання позивача в університеті на факультеті економіки моря та вартість цього навчання не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено судом, сам процес навчання ОСОБА_7 існує (продовжується) після настання повноліття, а договір та його умови є лише формою встановлення правовідносин між студентом та навчальним закладом, направленою на врегулювання та організацію навчального процесу. До того ж, згідно з наказом учбового закладу № 709-уч від 09 серпня 2019 року сформовано академічні групи, в тому числі, група 1431 факультету економіки моря в якій навчається ОСОБА_7 (а.с.114-117).

Посилання в апеляційній скарзі на наявність захворювань у відповідача не виключають можливість надання допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання на денній, платній формі навчання та не має самостійного заробітку.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду та ухвалення по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в його інтересах адвокатом Задерецьким Віталієм Анатольовичем задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 06 грудня 2021 року.