Справа № 522/3255/19
Провадження № 2/522/4542/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Кісліної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко Ігоря Володимировича, ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію, та скасування запису про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси із позовом до ОСОБА_3 , державного реєстратора КП «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко В.Б., третя особа - ОСОБА_2 , із позовом, в якому в подальшому було доповнено підставу позову, в якому просив скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 44778563 від 21 грудня 2018 року про державну реєстрацію за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру, загальною площею 105,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати запис про право власності за номером 29603698 (Розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) від 19 грудня 2018 року, вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченком Ігорем Володимировичем, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна - квартиру, загальною площею 105,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що на момент подання позову він був власником квартири АДРЕСА_2 . 25.12.2018 року йому стало відомо, що 25.12.2018 року невстановлені особи разом з ОСОБА_3 проникли до квартири АДРЕСА_2 . Пізніше з`ясувалося, що власником квартири став ОСОБА_3 на підставі договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014 року, договору позики від 20.03.2013 року, договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.03.2014 року, іпотечного договору від 20.03.2013 року.

ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що ОСОБА_3 набув право власності на квартиру із порушенням порядку звернення стягнення на іпотечне майно у зв`язку із наявністю на квартирі зареєстрованих обтяжень на момент переходу права власності до ОСОБА_3

ОСОБА_3 та державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко В.Б. відзив на позовну заяву не надали.

ОСОБА_3 надав до суду постанову Одеського апеляційного суду від 27.12.2020 року у справі №522/24406/16-ц відповідно до якого було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 . Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року скасовано в частині відмови позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони на відчужування. Ухвалено в скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано договір іпотеки від 16.02.2017 року укладений між ТОВ «Лідер Консалтінг Груп» та ОСОБА_1 недійсним. Скасовано заборону на відчуження квартири ( АДРЕСА_2 ), яку було накладено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А.

Крім цього, ОСОБА_3 надав до суду заяву, в якій зазначив, що протокольною ухвалою від 23.06.2021 року до участі у справі в якості співпозивача була залучена ОСОБА_2 , однак ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. При цьому, ОСОБА_3 зазначив про неможливість залучення до справи співпозивача, оскільки така діє не передбачена ЦПК України.

У судове засідання, призначена не 17.11.2021 року відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив та жодних клопотань до суду не заявляв, заяв по суті справи не подавав. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, однак не була отримана відповідачем.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.08.2011 р. ОСОБА_2 передала позивачу в дар квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторією Костянтинівною за реєстровим номером 2302. Квартиру від його імені прийняла в дар по довіреності його бабка ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що він знаходився на той час за кордоном України, на території Російської Федерації.

20.03.2013 р. від імені ОСОБА_1 по довіреності, ОСОБА_5 був укладений договір дарування квартири на ім`я ОСОБА_2 та який посвідчено Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 783.

З копії договору позики від 20.03.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20.03.2013 року, вбачається, що ОСОБА_2 отримала грошові кошти в розмірі 102 000 (сто дві тисячі) доларів США (реєстровий номер 787), Відповідно до п 4 вказаного Договору, позичальник - ОСОБА_2 зобов`язана повернути суму грошових коштів в розмірі 836 400, 00 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін становить 102 000,00 доларів США до 20.03.2014 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором позики грошей від 20 березня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір (без випуску заставної), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20 березня 2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 788, згідно якого іпотекодержатель передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , що в цілому складається, з двох житлових кімнат, жилою площею 36,0 кв. м., загальною площею 105,5 кв. м., що належить іпотекодавцю на праві особистої приватної власності.

Того ж дня, між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20 березня 2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 790, яким передбачено способи задоволення вимог іпотекодержателя за договором позики.

25 березня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено Договір про відступлення права вимоги за договором позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20 березня 2013 року, відповідно до умов якого ОСОБА_7 (первісний кредитор) відступила ОСОБА_3 (новий кредитор), право вимоги за договором позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20 березня 2013 року.

Таким чином, ОСОБА_3 , у відповідності до умов вищевказаного договору набув право вимоги за договором позики грошей від 20 березня 2013 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2

25 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором (без випуску заставної), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 788.

Згідно з договором про відступлення права вимоги за Іпотечним договором (без випуску заставної) ОСОБА_6 (цедент) відступила ОСОБА_3 (цесіонарій), право вимоги, належне цеденту за Іпотечним договором (без випуску заставної), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю.

25 березня 2014 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Нову редакцію Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 20 березня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за № 790.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням суду від 02 лютого 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі та визнано недійсним договір дарування двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , укладений 20.03.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 783; визнано недійсним договір іпотеки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 від 20.03.2016 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 789 та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №403651 від 20.03.2013р.; припинено заборону на нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 від 20.03.2013 р. та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №401008 від 20.03.2013 р.; визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.03.2013р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 790; визнано недійсним Нову редакцію договору про задоволення вимог іпотекодержателя посвідченого 20 березня 2013 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 790, укладений 25.03.2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 1909; визнано право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 .

На підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року, яке набрало законної сили 13.02.2017 року, ОСОБА_1 14.02.2017 року, зареєстрував право власності на вищевказану спірну квартиру в Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради. 16 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю «Лідер консалтинг груп» спірну квартиру за договором іпотеки №270, від 16.02.2017 року. Між тим, ухвалою суду від 13 жовтня 2017 року, було скасовано вищевказане заочне рішення суду.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відсудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 14 лютого 2014 року державним реєстратором Глущенко А.О. було зареєстровано право власності на спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеса від 02 лютого 2017 року, у справі №522/24406/16-ц.

Між тим, ухвалою суду Приморського районного суду м. Одеса від 13 жовтня 2017 року, вищевказане заочне рішення було скасовано.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, скасовано державну реєстрацію спірного нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, яка належить громадянину ОСОБА_1 , номер запису про право власності 19020354.

Відновлено право власності ОСОБА_2 , набуте нею 20.03.2013 року на підставі договору дарування, серія та номер: 783.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 19.12.2018 року державним реєстратором Бурлаченко І.В, за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі договору про відступлення права вимоги, серія та номер: 1907, виданий 25.03.2014, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 790, виданим 20.03.2013, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; договору позики грошей серп та номер: 787, виданий 20.03.2013, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; нової редакції договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія і номер: 1909, виданий 25.03.2014, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; договору про відступлення права вимоги, серія та номер: 1908, виданий 25.03.2014, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; іпотечного договору, серія та номер: 788, виданий 20.03.2013, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.12.2020 року у справі №522/24406/16-ц, відповідно до якого було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 . Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року скасовано в частині відмови позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони на відчужування. Ухвалено в скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано договір іпотеки від 16.02.2017 року укладений між ТОВ «Лідер Консалтінг Груп» та ОСОБА_1 недійсним. Скасовано заборону на відчуження квартири ( АДРЕСА_2 ), яку було накладено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А..

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові ВП ВС від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Судом встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_1 не є власником спірного майна, а правові підстава, на якій ОСОБА_1 набув право власності на спірне майно - скасована постановою Одеського апеляційного суду від 27.12.2020 року у справі №522/24406/16-ц, а відтак права ОСОБА_1 не є порушеними, що є самостійною підставою для відмові у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4., 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, обставини, які встановлені у постанові Одеського апеляційного суду від 27.12.2020 року у справі №522/24406/16-ц не підлягають доказуванні у справі №522/2355/19.

В матеріалах справи наявна інформаційна довідка (а.с.121-123, Т.1) з якої вбачається, що на момент переходу права власності на квартиру до ОСОБА_3 були чинні арешти на спірну квартиру.

Велика Палата Верховного Суду у справі №№ 346/1305/19 зауважила, що іпотекодержатель, зокрема і новий кредитор, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, може безперешкодно реалізувати право на задоволення своїх вимог до боржника переважно перед іншими його кредиторами, зокрема, шляхом реєстраціїправа власності за ним на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». За змістом зазначеного припису пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт. Таким чином, іпотекодержатель - фізична особа може зареєструвати право власності на предмет іпотеки, який перебуває під арештом.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.4, 12,13, 43, 49,76, 247, 258-260, 268, 287, 288, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченко Ігоря Володимировича, ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію, та скасування запису про державну реєстрацію права власності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

23.11.2021