ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2006/1984/12 Головуючий суддя І інстанції Бондаренко В.М.
Провадження № 22-ц/818/313/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із житлових відносин, з них
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Тичкової О.Ю., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2012 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Костівське» про визнання права власності на нежитлове приміщення,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПСП «Костівське» та просила визнати за нею право приватної власності на нежитлові приміщення №3 площе. 34,4 кв.м., №4 площею 61,4 кв.м, №5, площею 62,3 кв.м гаража, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що 19 вересня 2012 року ПСП «Костівське» продало позивачу частину гаража, до складу якого входять приміщення 3, 4, 5, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Проте зареєструвати частину гаража в органах реєстрації нерухомості не може, оскільки виданих генеральним директором ПСП «Костівське» наказів про продаж частини гаража і документа про оплату її вартості недостатньо для реєстрації.

Вказала, що вона добросовісно виконала умови договору, оплатила її вартість, фактично одержала частину гаражу у ремонтує його.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на нежитлові приміщення №3 площею 34,4 кв.м, №4 площею 61,4 кв.м, №5 площею 62,3 кв.м гаража, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що йому на праві власності належить 4/10 частини нежитлового приміщення гаража, який знаходиться по АДРЕСА_1 , до складу якого входять кімнати №7, 8, 9, 10, 11 загальною площею 201,4 кв.м.

Вказує, що гаражі були продані позивачу у розмірі 100 кв.м, проте право власності визнано на 158,1 кв.м.

Зауважує, що всупереч ст.362 ЦК України СП «Костівське» не повідомило його про продаж частини гаража, який перебував у спільній частковій власності. Вважає, що у нього було переважне право на придбання гаражу.

Вважає, що оскільки його не було залучено до участі у справі в якості відповідача, судом порушено його право на першочергове право на оформлення права власності на придбане позивачем майно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_1 намагається позбавити її права власності на зазначені приміщення, а не захистити свої права.

Зауважує, що за договором купівлі-продажу їй була передано не частка у нежитловій будівлі, а окремі нежитлові приміщення №3,4,5, які мають окремі виїзди та конкретне місцерозташування, тому є виділеними в натурі з належної відповідачу :/10 частини нежитлової будівлі.

Зазначає, що за нею зареєстровано право власності на приміщення 3,4,5, які становлять цілу частку, і не частку у майні апелянта та ПСП «Костівське», тому зазначені приміщення не входять до спільної часткової власності апелянта та відповідача.

Вказує, що з моменту реєстрації права власності вона проводила утримання та ремонт приміщень, неодноразово зустрічалась з ОСОБА_1 , та коли вони стали придатними для господарського використання, намагається позбавити її права власності на ці приміщення.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності усіх учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Під час апеляційного провадження з`ясовано, що оскарженим рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося.

Судом встановлено, що предметом спору у цій справі було визнання права власності на нежитлові приміщення №3 площею 34,4 кв.м, №4 площею 61,4 кв.м, №5 площею 62,3 кв.м гаража, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Оскарженим рішенням було задоволено позов ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було виділено приміщення № 3,4,5 які не становлять частку майна, яке належить апелянту, та є виділеною часткою нерухомого майна, тобто самостійним об`єктом власності.

Згідно рішення Валківського районного суду Харківської області від 4 серпня 2010 року у справі №2-1338/10 за ОСОБА_1 визнано право власності на 4/10 частини нежитлового приміщення гаража, який знаходиться в АДРЕСА_1 , до складу якого входить кімнати №7 площею 62,3 кв.м, №8 площею 98,8 кв.м, №9 площею 6,3 кв.м, №10 площею 12,5 кв.м №11 площею 21,5 кв.м, загальною площею 201,4 кв.м.

Отже оскарженим рішенням Валківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2012 року не вирішені права та обов`язки апелянта ОСОБА_1 .

Нормою ч. 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У даному випадку у апелянта ОСОБА_1 виник спір щодо переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності відповідно до ст.362 ЦПК України, що вбачається зі змісту доводів апеляційної скарги, такі вимоги не були предметом розгляду у цій справі, що з урахуванням вказаної норми ч. 5 ст. 82 ЦПК України не перешкоджає апелянту для захисту переважного права на купівлю частки у праві спільної часткової власності звернутися до суду з відповідним позовом, що передбачено у ст. 4 ЦПК України.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При таких обставинах оскарження рішення суду апелянтом, на відміну від звернення до суду із позовом з передбачених у ст. 362 ЦПК України підстав не вирішує спір щодо переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, який виник у апелянта зі сторонами спірного договору купівлі-продажу, а тому не є ефективним способом захисту його переважного права на купівлю частки у праві спільної часткової власності, тому відповідно до принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України та виходячи із завдання цивільного судочинства, ст. 2 цього ж Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що захист цивільного інтересу апелянта на набуття права власності має здійснюватися не у порядку оскарження рішення суду, а відповідно до вказаних вище норм ст. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України - шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

З огляду на те, що після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 встановлено, що оскарженим рішенням суду питання про права, свободи та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, а захист інтересу набуття у власність частки у спільному майні з передбачених у ст. 362 ЦПК України підстав має відбуватися шляхом звернення до суду із відповідним позовом, а подачею апеляційної скарги, - колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України закриває апеляційне провадження за цією скаргою.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2012 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Костівське» про визнання права власності на нежитлове приміщення- закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали виготовлено 22 листопада 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії О.Ю.Тичкова.

О.М.Хорошевський.