Справа № 754/1523/21
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі Сінєльніковій С.М.,

за участю:

представника відповідача: Дубчак Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника приватного підприємства «Медіан» Дубчак Лесі Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у справі №754/1523/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Медіан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної служби України з питань праці у Київській області про встановлення факту трудових відносин, стягнення невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання внести записи та видати трудову книжку, -

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва від представник відповідача ПП «Медіан» Дубчак Л.С. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з позивача на користь ПП «Медіан» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23300,00 грн.

Клопотання обґрунтовано тим, що за результатами розгляду справи постановлена ухвала про залишення позову без розгляду. Через неодноразові неявки позивача та його представника в судові засідання, направлення необґрунтованих клопотань на адресу суду, не обґрунтування позову жодними доказами, неподання відповіді на відзив свідчить про необґрунтованість дій позивача та зловживання своїми процесуальними правами, які призвели до необхідності ПП «Медіан» понести витрати на професійну правничу допомогу для належного представництва та захисту своїх інтересів. На підставі викладеного, просить постановити додаткове рішення у справі про розподіл судових витрат, яким стягнути з позивача на користь відповідача ПП «Медіан» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23300,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні подану заяву підтримала, просила клопотання задовольнити з викладених підстав.

Позивач, представник позивача, представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору в судове засідання не з`явилися.

Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

З письмових матеріалів справи вбачається, що 03.11.2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 до ПП «Медіан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної служби України з питань праці у Київській області про встановлення факту трудових відносин, стягнення невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання внести записи та видати трудову книжку залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

За ч. 9 ст. 141 ЦПК, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, виходячи з означених норм цивільно-процесуального законодавства, підставою для стягнення компенсації судових витрат у разі постановлення ухвали суду про залишення позову без розгляду, є встановлення судом необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст. 142 ЦПК України), а також у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони (ч.6 ст. 142 ЦПК України, ч. 9 ст. 141 цього Кодексу).

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд звертає увагу на те, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, а тому не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується, вказаний правовий висновок Верхового Суду викладено у постанові від 14.01.2021 у справі №521/3011/18.

Письмові матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності обставин передбачених ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, заява представника відповідача не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 270 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті додаткового рішення у справі №754/1523/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Медіан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної служби України з питань праці у Київській області про встановлення факту трудових відносин, стягнення невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання внести записи та видати трудову книжку- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали суду виготовлено: 30.11.2021 року.

Суддя: В.О. Сенюта