Справа № 2-376/2011
Провадження по справі № 6/367/13/2021
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2021 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

при секретарі судових засідань Кузнєцовій П.О.

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву представника Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль» до ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена вище заява, згідно якої заявник просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2-376/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль» до ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву мотивують по тим підставам, що 09 квітня 2012 року Ірпінським міським судом Київської області по справі №2-376/2011 задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 700 650,00 грн., у рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 липня 1996 року, посвідченого Товариством «Українська Біржа нерухомості» за Р № 1717 та зареєстрованим Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації за №102 в книзі 14-134. 18 вересня 2012 року видано виконавчий лист по вищезазначеному рішенню. Відповідачами добровільно рішення суду по справі №2-376/2011 не виконувалось, у зв`язку з чим ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був змушений звернутись до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження. 17 квітня 2013 року Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-376/2011. Згідно Єдиної державної системи виконавчого провадження, державним відділом виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Вказує про те, що Банк не отримав постанови про завершення чи повернення виконавчого листа та оригінал виконавчого документа на ім`я ОСОБА_3 . Банк неодноразово звертався до ДВС із запитом, проте державний виконавець повідомив, що виконавчі документи повернуті стягувачу.

Повернення оригіналу вищезазначеного виконавчого листа по боржнику ОСОБА_3 з відділу ДВС на адресу АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надійшло. Таким чином, роблять висновок про те, що документи втрачено при пересилці.

Зазначають, що відсутність виконавчого листа позбавляє стягувача законного права звернутись до державної виконавчої служби та можливості отримати з боржника суми коштів, зазначної у рішенні суду.

Вказують про те, що 30 жовтня 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з заявою до державноївиконавчої служби щодо відсутності виконавчого листа.

21 листопада 2017 року бо Банку надійшла відповідь від державної виконавчої служби про те, що 09 лютого 2015 року державним виконавцем винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий документ надіслано на адресу стягувача.

Стверджують, що оскільки, станом на 18.12.2018 року боржником зобов`язання за виконавчим листом не виконані, заборгованість не погашена, про що надють відповідні довідки, банк має намір скористатися правом подачі виконавчих листів на примусове виконання до органів ДВС.

На підставі зазначеного вище, вважають обґрунтованими вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчою документа до виконання.

В судовому засіданні представник заявника просив вимоги заяви задовольнити.

В судовому засіданні представник боржника проти задоволення заяви заперечував. До суду також подавали письмові заперечення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вислухавши думку сторін, вважає заяву такою, що не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року Ірпінським міським судом Київської області по справі №2-376/2011 задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 700 650, 00 грн., у рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 липня 1996 року, посвідченого Товариством «Українська Біржа нерухомості» за Р. № 1717 та зареєстрованим Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 102 в книзі 14-134.

18 вересня 2012 року видано виконавчий лист по вищезазначеному рішенню.

Як встановлено в судовому засіданні, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу державною виконавчою службою було винесено 9 лютого 2015 року, проте, Заявник лише 30 жовтня 2017 року, тобто, більше ніж через 2 роки, звернувся до Державної виконавчої служби із заявою про відсутність виконавчого листа.

При цьому, відомості про інші звернення Заявника до ДВС відсутні у матеріалах справи, що дає підстави вважати, що, окрім заяви від 30 жовтня 2017 року, жодних дій Заявником задля отримання виконавчого листа вчинено не було.

Крім того, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа Заявник звернувся до суду лише 08.01.2019, тобто майже через чотири роки з моменту винесення Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, незважаючи на те, що йому було відомо про вірогідну втрату виконавчого листа.

Суд звертає увагу на те, що поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Таку правову позицію висловив Київський апеляційний суд у Постанові від 06 вересня 2019 року по справі №2608/15495/12.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

За змістом статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа або у разі надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У частині 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такої правової позиції притримується також Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2020 року по справі № 2608/15495/12.

Заявником направлено до суду Довідку вих. № 114/5-138751/1 від 21.12.2018 року про наявність заборгованості, відповідно до якої заборгованість за виконавчим листом № 2-376/2011, виданим Ірпінським міським судом Київської області, не погашена, та Довідку вих. № 114/5-138751/2 від 21.12.2018 року про відсутність надходження оригіналу виконавчого листа, відповідно до якої за період з 18 вересня 2012 року по 18 грудня 2018 року, згідно журналу вхідної кореспонденції АТ «Райффайзен Банк Аваль», оригінал виконавчого листа № 2-376/2011 на адресу банку з відділу ДВС не надходив. Проте, Довідка № 114/5-138751/1 від 21.12.2018 року не містить інформації, що дозволила б встановити дійсні обставини справи, які мають істотне значення а саме: дату, станом на яку заборгованість не погашено; період, за який виникла заборгованість; доказів наявності заборгованості.

Вказана у Довідці № 114/5-138751/2 від 21.12.2018 обставина, що виконавчий документ на адресу Стягувача не надходив, та у відділі на примусовому виконанні не перебуває, тобто втрачений, не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження втрати виконавчого листа, оскільки протилежне спростовується матеріалами справи.

Такої правової позиції притримується Київський апеляційний суд у Постанові від 06.09.2019 року по справі № 2608/15495/12, з якою також погоджується Верховний Суд у Постанові від 06.02.2020 року по справі № 2608/15495/12.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України "Перехідні положення" у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, в порушення вимог ст.ст. 12, 76, 77, 79, 81 ЦПК України заявником не подано до суду належних та достовірних доказів, які б вказували на те, що виконавчий лист по справі № 2-376/2011 втрачено, а зміст заяви про видачу дубліката виконавчого листа не містить викладу обставин і зазначення доказів, які б свідчили про втрату виконавчого листа, а саме коли і ким втрачено виконавчий лист.

Заявником не доведено належним чином поважність пропуску строку звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. Крім того, заявником не вказано на обставини, які об`єктивно були непереборними та дійсно перешкоджали йому звернутись до суду раніше.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає заяву представника Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі такою, що не підлягає до задоволення.

Виходячи із вищевикладеного, керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 435 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль» до ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості за кредитним договором..

Повний текст ухвали складено 16.11.2021.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Суддя Л.В. Мерзлий