КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення особистих немайнових прав особи,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ "Нова Пошта", згідно з яким просив: стягнути з ТОВ "Нова Пошта" на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 20.04.2021 року у відділення № 9 ТОВ "Нова Пошта" м. Кременчука надійшло відправлення за експрес-накладною № 1659 на ім`я ОСОБА_1 , який 20.04.2021 року о 17.50 год. прибув до вказаного відділення, одягнув захисну маску та зайшов до приміщення відділення.

Дочекавшись своєї черги, позивач звернувся до працівника ТОВ "Нова Пошта" з метою отримання відправлення, однак працівник ОСОБА_2 відмовився обслуговувати позивача та видавати посилку, посилаючись на те, що одягнута маска, на його думку, не відповідала вимогам, встановленим до засобів індивідуального захисту відповідною Постановою Кабінету Міністрів України.

У зв`язку з відмовою обслуговування та видачі посилки позивачем викликано працівників поліції, які оформили матеріали за заявою позивача та не мали претензій до останнього щодо неналежного засобу індивідуального захисту.

При цьому, позивач зміг отримати відправлення лише о 19.08 год., одягнувши захисну маску, запропоновану третьою особою, поверх наявної у нього.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що дискримінаційними діями працівника ТОВ "Нова Пошта" ОСОБА_2 було грубо порушені його особисті немайнові права, зокрема, право на зовнішній вигляд, право вільно обирати засіб індивідуального захисту, право на повагу до честі та гідності, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року в задоволенні позову відмовлено (70-73).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що прийнято без належного обгрунтування та з`ясування обставин справи. Також, вказує на безпідставність висновку суду про недоведеність протиправності діяння працівника відповідача, адже вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності (а.с. 77-89).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.11.2021 року відкрито апеляційне провадження та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (98, 99).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.11.2021 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а.с.100).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.04.2021 року позивач звернувся до відділення № 9 ТОВ "Нова пошта" у м. Кременчук для отримання відправлення по експрес-накладній № 1659.

При вказаному зверненні у приміщенні відділення № 9 ТОВ "Нова Пошта" у м. Кременчук сталася конфліктна ситуація між позивачем ОСОБА_1 та працівником відділення № 9 ТОВ "Нова Пошта" у м. Кременчук Голобородьком А.Ю. з приводу засобу індивідуального захисту, передбаченого карантинними обмеженнями, з приводу чого на місце були викликані працівники поліції та відібрано пояснення у учасників конфлікту.

Так, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що припинення обслуговування позивача мало місце після відмови останнього вдягнути засіб індивідуального захисту, який б закривав ніс та рот.

У подальшому, конфлікт між позивачем та третьою особою було вичерпано, позивачем було одягнуто захисну маску та отримано посилку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що дискримінаційними діями працівника ТОВ "Нова Пошта" ОСОБА_2 було грубо порушені його особисті немайнові права, зокрема, право на зовнішній вигляд, право вільно обирати засіб індивідуального захисту, право на повагу до честі та гідності.

Так, ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, вішкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Нормами ст. 1167 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Водночас, згідно роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Також, згідно з абзацом другим п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Аналогічна позиція викладена й в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 335/11779/16-ц.

Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 своєї постанови «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.2005 року за № 4, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст. 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою не встановлено іншого.

Разом з тим, відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Також, у відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами як заподіяння йому моральної шкоди та протиправності дій третьої особи, як працівника відповідача, так і наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням третьої особи, а також вини останньої в її заподіянні.

Натомість, слід зазначити, що, як вірно встановлено судом першої інстанції, дії працівника відповідача в частині пред`явлення до позивача вимоги про необхідність перебувати у приміщенні відділення поштового зв`язку у засобі індивідуального захисту, що закриває ніс та рот, регламентовані положеннями Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанов Кабінету міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» № 211 від 11.03.2020 року, «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211» № 255 від 02.04.2020 року, «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-V-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» № 392 від 20.05.2020 року, Постанови головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 року.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення особистих немайнових прав особи, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська