КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В Подільський районний суд міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи», відповідач, апелянт), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А., про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності, в якому просила суд скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського^ нотаріального округу Михайленка С.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51399683 від 29 лютого 2020 року за яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62.6 кв.м., житлова площа: 41.4 кв.м., належить ТОВ «Кредитні ініціативи».

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35735289 від 19 лютого 2020 року на об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 62.6 кв.м., житлова площа 41.4 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 виконаний державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського^ нотаріального округу Михайленком С.А.

Також, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила:

- заборонити ТОВ «Кредитні Ініціативи» () та особам, що мають повноваження державного реєстратора, вчинення дій, спрямованих на відчуження, розпорядження та (або) реєстрацію, перереєстрацію квартири АДРЕСА_1 ;

- заборонити ТОВ «Кредитні Ініціативи» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, виселення будь-яких осіб, лізинг та вчинення будь-яких інших перешкод для володіння та користування ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовувала необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення її порушених прав.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

До набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні Ініціативи», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності:

- заборонено ТОВ «Кредитні Ініціативи» () та особам, що мають повноваження державного реєстратора, вчинення дій, спрямованих на відчуження, розпорядження та (або) реєстрацію, перереєстрацію квартири АДРЕСА_1 ;

- заборонено ТОВ «Кредитні Ініціативи» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, виселення будь-яких осіб, лізинг та вчинення будь-яких інших перешкод для володіння та користування ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Кредитні Ініціативи» оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необгрунтованість ухвали суду, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезп5ечення позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вжиття заходів забезпечення позову у у вигляді заборони вчиняти дії, обмежує власника у праві користування та володіння майном, а тому є порушенням принципу володіння і права власності в цілому.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлюючи ухвалу про забезпечення позову у даній справі, суд першої інстанції виходив з оцінки обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги. в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити, у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді заборони вчиняти дії, оскільки вони є законними та відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Судовий захист повинен бути ефективним, що вимагає ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також слід зазначити, що ст. 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Вони мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості, і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності на майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62.6 кв.м., житлова площа 41.4 кв.м.

Отже, колегія суддів вважає, що між сторонами виник спір щодо права власності на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62.6 кв.м., житлова площа 41.4 кв.м.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком Подільського районного суду міста Києва про те, що можливість подальшого вчинення відповідачем реєстраційних дій щодо даного майна, може істотно ускладнити або ж унеможливить виконання можливого рішення суду.

З урахуванням норм процесуального законодавства, роз`яснень Верховного Суду, виходячи з оцінки доводів позивача про вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності таких вимог та доказів, наданих в їх обґрунтування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності їх задоволення.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки Подільського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так як доводи апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд залишає ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар