провадження № 2-з/521/403/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі головуючого судді Михайлюка О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

Встановив:

ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову, посилаючись на те, що він є фактичним власником нежитлового приміщення, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , він там проживає та придбання яких відбулося за його власні кошти через обмін.

Заявник вказує, що документи на право власності на зазначені приміщення та квартиру були оформлені на ОСОБА_2 формально, та вона в подальшому мала повернути нерухомість за першою необхідністю. Не зважаючи на зазначену домовленість, ОСОБА_2 відмовляється переоформлювати документи на нерухомість на заявника.

У зв`язку з цим, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту до пред`явлення до суду позову.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заявником не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме: відсутнє обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, відсутні жодні обґрунтовані мотиви, котрі б дали підставу для висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. Михайлюк

03.12.21