Справа №705/4630/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого - судді Годік Л.С.

за участю секретаря судового засідання: Остропольській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В якості заінтересованої особи в заяві вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. В заяві заявник просив встановити факт належності йому диплому серії НОМЕР_1 , що виданий 03 липня 1997 року Уманським державним педагогічним інститутом імені П.Г. Тичини на ім?я « ОСОБА_1 ».

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що на даний час він проходить процедуру призначення пенсії за інвалідністю, у зв?язку з чим ним були зібрані рекомендовані Уманським відділом обслуговування громадян №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області документи. Розглянувши надані документи, заявнику було повідомлено, що до його загального страхового стажу не будуть враховані роки навчання в Уманському державному педагогічному інституті імені П.Г.Тичини з 1992 року по 1997 рік, оскільки по закінченню навчання диплом було видано на ім?я « ОСОБА_1 », при тому, що всі інші належні йому документи видані на ім?я « ОСОБА_1 ». Така розбіжність у написанні його прізвища виникла в результаті перекладу з російської мови на українську, адже на час його народження у 1975 році на всій території України майже вся документація велася російською мовою, тому різні установи могли видавати документи, як російською, так і українською мовами, при цьому його прізвище зазначалося по-різному: і як « ОСОБА_1 » - російською мовою, « ОСОБА_1 та ОСОБА_1 » - українською мовою. Така розбіжність у написанні прізвища заявника в результаті перекладу з російської мови на українську створює йому певні незручності та позбавляє можливості реалізувати свої права, оскільки роки навчання, які будуть не враховані до страхового стажу, можуть вплинути на розмір пенсії. Оскільки іншим шляхом дану помилку виправити не можливо, то заявник вимушений звернутися до суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду подав заяву, в якій підтримав вимоги заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просив її задоволити. Також у заяві заявник просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з`явився.

Разом з тим, 03.12.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказано, що заяву не визнають, вважають її необґрунтованою та безпідставною та просять суд відмовити в її задоволені. У відзиві вказують, що чинним законодавством України чітко врегульований порядок підтвердження періодів навчання, який є позасудовим та передбачає надання довідок про періоди навчання та закінчення навчального закладу.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився « ОСОБА_1 » (запис вчинено на російській мові), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27.06.1975.

При отриманні паспорту громадянина України серія та номер НОМЕР_3 , прізвище заявника було вказане ОСОБА_1 (українською мовою) та « ОСОБА_1 » ( російською мовою).

20.01.2020 Уманською ДПІ заявнику було видано довідку про присвоєння ідентифікаційного номера та його прізвище, ім`я та по-батькові на українській мові вказано як - ОСОБА_1 .

Також прізвище заявника на українській мові « ОСОБА_1 » вказане у Свідоцтві тракториста-машиніста серії НОМЕР_4 , виданому 18.06.1992.

У посвідченні про приписку до призивної дільниці російською мовою прізвище заявника значиться як « ОСОБА_1 ».

Посвідчення водія № НОМЕР_5 видане на ім`я « ОСОБА_1 ».

З 1992 року по 1997 рік заявник навчався в Уманському державному педагогічному інституті імені П.Г.Тичини і по закінченню отримав диплом серії НОМЕР_1 , в якому його прізвище вказано ОСОБА_1 (зазначено на українській мові).

Також, у 2012 році заявник отримав диплом серії НОМЕР_6 та додаток до диплому про вищу освіту в Європейському Університеті за спеціальністю «Інформаційні управляючі системи та технології» на прізвище « ОСОБА_1 ».

Судом встановлено, що така розбіжність у написанні прізвища заявника в результаті перекладу з російської мови на українську створює йому певні незручності та позбавляє можливості реалізувати свої права, оскільки роки навчання, які будуть не враховані до страхового стажу, можуть вплинути на розмір пенсії.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що заявник надав достатньо доказів, які підтверджують факт належності ОСОБА_1 диплому серії НОМЕР_1 , що виданий 03 липня 1997 року Уманським державним педагогічним інститутом імені П.Г. Тичини на ім?я « ОСОБА_1 ».

Разом із цим, на думку суду, встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявника, так як на даний час заявник не має змоги реалізувати свої права, оскільки роки навчання не будуть враховані до страхового стажу, що може вплинути на розмір пенсії, тому суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п.6 ч. 1 ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , диплому (з додатком) серії НОМЕР_1 , що виданий 03 липня 1997 року Уманським державним педагогічним інститутом імені П.Г. Тичини на ім?я « ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайсуд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік