Справа № 467/928/21
Провадження № 2/467/311/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.12.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язання зняти з реєстрації
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язання зняти з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2013 році відповідачі звільнили квартиру та більше там не проживають, витрати по утриманню майна не несуть, особистих речей у будинку не має. Посилаючись на те, що відповідачі у добровільному порядку з реєстрації знятись не бажають, на контакт не йдуть, внаслідок чого безпідставно зберігають за собою право на користування квартирою та порушують право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому на праві власності житлом, позивач прохав визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати відділ реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Арбузинської селищної ради зняти з реєстрації вищезазначених осіб.
08.10.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
03.11.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та прохав позовні вимоги задовольнити.
Відповідачі у судове засідання двічі не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзиву по справі та заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не подали.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши думку учасників справи, свідків, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У відповідності до частини четвертої статті 156 ЖКУРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Судом встановлено, що у власності позивача ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2008 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 лютого 2008 року під №291 та посвідчено приватним нотаріусом Арбузинського нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М., перебуває квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 35,4 кв.м. Право власності зареєстроване у Арбузинському бюро технічної інвентаризації 19.02.2008 року.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2014 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Як вбачається з довідок Арбузинської селищної ради Миколаївської області № 1927 від 14 вересня 2021 року та №1933 від 15 вересня 2021 року по АДРЕСА_2 не проживають з 2013 року по теперішній час зареєстровані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно довідки Арбузинської селищної ради № 1932 від 15.09.2021 року ОСОБА_1 , 1984 року народження, зареєстрований по АДРЕСА_3 та до складу його сім`ї входять: мати ОСОБА_5 , 1957 року народження та батько ОСОБА_6 , 1951 року народження.
Позивачем надано також акти про непроживання від 14 вересня 2021 року, складених депутатом Арбузинської селищної ради Ковальським В.М. в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з яких вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 не проживають з 03.07.2013 року та акту обстеження домоволодіння від 15 вересня 2021 року, в ході якого було встановлено, що зазначені громадяни в даній квартирі зареєстровані, але не проживають більше 8 років.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_1 . У квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає років 8-10, відповідачів вона взагалі не знає.
Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_1 . Їй відомо, що у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживає 10 років.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачі фактично з 2013 року і по день пред`явлення даного позову у спірній квартирі не проживають понад 8 років, не є співвласниками спірного житлового приміщення та членами його сім`ї, до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення не звертались, факт їхньої реєстрації у цій квартирі створює позивачу безумовні перешкоди у володінні та користуванні своїм майном, суд прийшов до висновку про те, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Щодо вимоги про зняття відповідачів з реєстрації у спірній квартирі суд зазначає наступне.
Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов`язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір.
Враховуючи те, що позивачем не доведено, що його права порушено чи будуть порушені у зв`язку з невиконанням даного рішення, тому вимога про зобов`язання зняти з реєстрації заявлена ним передчасно і на даний час відсутні підстави для її задоволення. Крім цього, суд зазначає, що відділ реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Арбузинської селищної ради не був зазначений позивачем в якості відповідача у позовній заяві, клопотань про залучення його в якості відповідача позивачем не заявлялось.
Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 908 грн.
За клопотанням позивача про покладення судових витрат на нього, вказані витрати не підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язання зняти з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива