Справа № 367/3248/17
Провадження №2/367/394/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Артеменко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту на право прокладення, експлуатації та обслуговування трубопроводів та інших ліній комунікацій, право проходу, проїзду через земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту на право прокладення, експлуатації та обслуговування трубопроводів та інших ліній комунікацій, право проходу, проїзду через земельну ділянку. Позов мотивує наступним. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, що зареєстрований за реєстраційним номером 945 від 01 вересня 2016 року він став власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0250га, кадастровий номер: :01:059:0090 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на праві приватної власності, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 67415733 від 06.09.2016 р.

Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку, що зареєстрований за реєстраційним номером 942 від 1 вересня 2016 року він став власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, що зареєстрований за реєстраційним номером 282 від 13 квітня 2016 року відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є власниками в рівних частках по 1/2 кожному земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,1454га. кадастровий номер: :01:059:0031 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Вказані земельні ділянки межують по межі 15 метрів від точки 11 до точки 12.

Земельна ділянка, що належить йому на праві приватної власності в межах якої розташований його житловий будинок не має самостійного виходу до проїзної частини АДРЕСА_1 , а прохід з цієї вулиці до його земельної ділянки проходить через земельну ділянку відповідачів, що вбачається із витягу із публічної кадастрової карти України та кадастрового плану земельної ділянки.

В свою чергу, відповідачі не дотримуються вимог добросусідства і не дають можливості йому користуватися цим проходом, чинять різні перешкоди.

Ірпінським управлінням поліції неодноразово реєструвались його звернення щодо неправомірних дій відповідача шляхом створення різноманітних перешкод у користуванні його земельною ділянкою, а також щодо позбавлення доступу до вищевказаної земельної ділянки відповідачами.

Найбільшою з перешкод є те, що відповідачі обгородили ту частину земельної ділянки, яка перекриває йому доступ до проїзної частини парканом, що позбавило його можливості, будь-яким, чином дістатись до своєї земельної ділянки та житлового будинку, а іншої обхідної стежки, окрім проходу через ділянку відповідача у нього немає.

Крім цього, через частину земельної ділянки, що перебуває на праві спільної часткової власності відповідачів проходить газовий трубопровід, водопровід та інші лінії комунікацій, оскільки вони підведені від комунікаційних вузлів, що розташовані по АДРЕСА_1 . Слід також додатково зазначити, що позивач є користувачем водопостачання, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» №599 від 14.04.2017 р.

На день подачі позовної заяви він не має можливості підходу і під`їзду до своєї земельної ділянки, і його права як власника вищевказаної ділянки є обмеженими, крім цього позивач не дає дозволу для проведення топографічної зйомки, яка б підтвердила наявність ліній комунікацій в межах земельної ділянки відповідача.

Між попереднім власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0250га, кадастровий номер: :01:059:0090 - ОСОБА_4 та відповідачами було укладено договір про встановлення земельного сервітуту від 26 квітня 2016 року, яким встановлено земельний сервітут відносно земельної ділянки площею - 0,1454 га, кадастровий номер: :01:059:0031, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , який включає в себе право проходу, проїзду через земельну ділянку в частині, не засадженій садовими та іншими деревами і рослинами.

До того ж пунктом 4.5 вищевказаного договору передбачено, що земельний сервітут зберігає чинність у разі переходу прав на земельну ділянку до інших осіб та переходить разом із земельною ділянкою до іншої особи. Тому, оскільки, позивач придбав земельну у попереднього власника за договором купівлі продажу, то до нього перейшли і права сервітуту за договором про встановлення земельного сервітуту від 26.04.2016 року.

Слід також звернути увагу, що дане речове право, а саме - право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, зареєстроване в порядку, передбаченому законом за № 15009286, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 85342465 від 19 квітня 2017 року.

Однак, попри наявність укладеного між відповідачами та попереднім власником сервітуту, який дає позивачеві право проходу та проїзду на транспортному засобі через земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,1454га., кадастровий номер: :01:059:0031, відповідач все одно створює перешкоди у використанні даного сервітуту, шляхом спорудження огорожі, яка повністю перекриває доступ позивача до проїзної частини по АДРЕСА_1 .

Без обтяження земельної ділянки відповідача земельним сервітутом позивачеві неможливо нормально використовувати своє будинкове володіння та свою земельну ділянку, оскільки через земельну ділянку відповідача проходять лінії комунікацій, а також вона перекриває позивачеві доступ до проїзної частини АДРЕСА_1 .

Просить суд усунути перешкоди у користуванні земельним сервітутом на право проходу та проїзду на велосипеді та транспортному засобі шляхом демонтування паркану, та забезпечивши вільний доступ до земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , по наявному шляху площею 0.0325га, що встановлений відносно земельної ділянки 0,1454га, кадастровий номер :01:059:0031, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити на його користь безкоштовний безстроковий земельний сервітут, який полягає у праві прокладання, експлуатації та обслуговування наявних трубопроводів та інших ліній комунікацій та у зв`язку з цим проходу та проїзду на транспортному засобі по частині земельної ділянки площею 0,1454 га, кадастровий номер :01:059:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що являє собою прямокутник площею 0,0791га, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Судові витрати стягнути з відповідача.

15.04.2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що не погоджується з вимогами позову та просить відмовити в його задоволенні, в зв`язку з наступним. Позивачем стверджується що, згідно публічної кадастрової карти України, прохід з АДРЕСА_1 до ділянки позивача «проходить через земельну ділянку відповідачів». Такого проходу, через їхню земельну ділянку не було і немає. Прохід від будинку позивача був лише в сторону їхнього будинку, тобто це був прохід попереднього власника від будинку до гаража, якого позивач купив як будинок.

На вказаній кадастровій карті видно, що земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0250га, кадастровий номер: :01:059:0052 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на праві приватної власності, яка належить позивачеві, зі сходу межує з іншою ділянкою, АДРЕСА_3 , яка розділена на дві частини за різним цільовим призначенням (кадастрові номери: :01:059:0051 і :01:059:0052) і має безпосередній вихід на АДРЕСА_3 .

Межі між ділянкою позивача, нашою ділянкою і сусідньою ділянкою по АДРЕСА_3 добре видно на схемі в акті відновлення меж нашої ділянки і на фотографіях.

Так-що у позивача є можливість і право звернутися про встановлення сервітуту до іншого сусіда, власника ділянки по АДРЕСА_3 , тим більше, що на даний час на цій ділянці ніхто не проживає, ділянка не обробляється, тому там не має особливих перешкод для задоволення потреб позивача. Правила добросусідства він не порушував, саме зі сторони позивача були різні претензії погрози, приниження. Ним викликався наряд поліції з питанням прийняття мір до сусідства. По заявці позивача, але під керівництвом його матері, бригада монтажників Ірпінського РП ПАТ «Київобленерго» встановила на їх приватній ділянці опору під електролінію в їх відсутність, без їх дозволу і навіть відома, чим порушили їх право на недоторканність приватної власності. В процесі робіт, колесами автомобільної техніки, пошкоджена поверхня їх земельної ділянки, зроблені глибокі колії на частині ділянки, яка готувалася під посадку фруктових дерев і ягідних кущів, в тому числі була розбита і утрамбована колесами одна з ям, підготовлених з осені для посадки дерев весною. Звертаю увагу на те, що колія була не одна, як це було необхідно для виконання робіт, а декілька. Це було зроблено на прохання матері позивача для того, щоб створити видимість там наявного шляху. Він попросив її повернути йому ключ від воріт, який їм дав 11 грудня, але вона не повернула, тому він вже закрив ворота на інший замок, а ключ від хвіртки, він не вимагав йому віддати, все ж таки, залишив їм можливість проходу до своєї ділянки.

Після цього мати позивача викликала наряд поліції, поскаржитись на те, що він обмежує їм доступ до ділянки, на який вони не мають права.

При неодноразових зустрічах з позивачем він обіцяв відшкодувати заподіяні збитки і просив, щоб їм дозволити прокласти газопровід, водопровід і електролінію через їх ділянку. Він звертав їх увагу на те, що вони вже самі бачили, в дворі немає місця, для прокладки нових комунікацій, щоб задовольнити їх прохання, а прокладати повітряну лінію електропередач і газову магістраль він категорично проти з міркувань безпеки. На «Кадастровому плані земельної ділянки», представленому позивачем видно, що в`їзд в їх двір представляє собою вузький «коридор» шириною всього 5,96 м. На його початку, з боку АДРЕСА_3 помістилися лише хвіртка і ворота. В`їзд забетонований і покритий асфальтом. Свою стару електролінію на опорах він демонтував, щоб проводи не нависали над головами, не торкалися гілок дерев, і, саме основне, щоб не було загрози їх обриву з можливістю враження електричним струмом. Нову електролінію він проклав в землі вздовж огорожі із західного боку в`їзду в двір, з другого боку в`їзду, під хвірткою, прокладений водопровід, а по середині проїзд в двір. Крім того, там ростуть дерева і кущі. Місця вистачає лише для проїзду і проходу. Для прокладки нових комунікацій місця немає. Якщо задовольнити вимогу позивача про земельний сервітут, то і в`їзд в двір, і цю частину ділянки потрібно буде перерити повністю і їй буде нанесена не виправна шкода, будуть знищені дерева і кущі, які там ростуть. Тоді ця частина ділянки не зможе бути повноцінно використана за цільовим призначенням, «для ведення особистого селянського господарства». Він відмовив батькам позивача в їх прохані і порадив, все ж таки, звернутися з проханням про сервітут до інших сусідів, власників земельної ділянки по АДРЕСА_3 , яка має вихід до проїзної частини АДРЕСА_3 і яка на даний час не використовується, тому там не має особливих перешкод для задоволення їх потреб. Зі сторони позивача відбувалось знищення зелених насаджень на його земельній ділянці. Тому саме позивачем порушені умови добросусідства, а не ним. Він не чинить перешкод користуватись проходом до земельної ділянки позивача, оскільки його там немає. Просить суд, звернути увагу, що провина за те, що права позивача як власника його «ділянки є обмеженими», повністю лежить на позивачеві, тому що він придбав ділянку з обмеженими правами, а будинок, який, фактично, є гараж з невеликою мансардою і навісом біля нього, без системи життєзабезпечення: без води, без газу, без електроенергії, без системи опалення, без двору і без виходу на вулицю. Такий будинок був непридатний для проживання в ньому ще на стадії купівлі і позивач не міг цього не розуміти. Купляючи гараж, позивач, повинен був завчасно визначитися як він буде його використовувати, яким чином він буде перебудовувати його в житловий будинок, якщо в нього був такий намір. Але він цього не зробив, а тепер, всі проблеми, які виникають в нього, як наслідки своєї безвідповідальності, чи можливо, авантюрності, старається вирішити за наш рахунок, створюючи нам життєві проблеми, що є не тільки не законно, але й аморально. Щодо земельного сервітуту. Дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам. Тому посилання позивача на сервітут встановлений для ОСОБА_4 , є не чим іншим, як намаганням направити суд в не правове русло. Щодо існуючого паркану, він стверджує, що жодної огорожі не споруджував взагалі, тим більше, спеціально для позивача і він це знає, але знову навмисно водить суд в оману. При купівлі своєї ділянки, позивач бачив всі огорожі і ділянки, які межують з його ділянкою. Огорожі стояли і стоять на межах сусідніх ділянок. Просить суд відмовити в задоволенні незаконних і необґрунтованих вимог позивача в повному обсязі і цим захистити їх від його, прогнозованих, агресії по відношенню до них і свавілля на їх приватній території, а також неминучих конфліктів між нами в подальшому житті. 30.08.2019 року відповідач ОСОБА_3 через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву. Згідно якого просить відмовити в задоволенні незаконних і необґрунтованих вимог позивача в повному обсязі і цим захистити від його, прогнозованих, агресії по відношенню до їх і свавілля на їх приватній території, а також неминучих конфліктів між нами в подальшому житті.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. При прийнятті рішення врахувати поданий ним відзив.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.09.2016 року, що зареєстрований за реєстраційним номером 945, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0250га, кадастровий номер: :01:059:0090 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 01.09.2016 року, що зареєстрований за реєстраційним номером 945, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права номер запису про інше речову право: вбачається, що згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-016, виданого 14.06.2016 року, управлінням Держгеокадастру у м. Ірпінь та договору про встановлення земельного сервітуту, виданого 26.04.2016 року є безстрокове право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, площа земельної ділянки на яку поширюється дія сервітуту 0,0325га, суб`єктами іншого речового майна є : власник ОСОБА_2 , власник ОСОБА_3 правокористувач: ОСОБА_4 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30090609 від 16.06.2016 року.

Згідно п.4.2. договору про встановлення земельного сервітуту від 26.04.2016 року сервітуарій має право: приступати до використання земельної ділянки після держаної реєстрації цього договору; здійснювати прохід, проїзд на велосипеді та транспортному засобі по наявному шляху; вимагати усунення перешкод, які виникають при використанні земельної ділянки, відносно якої встановлено земельний сервітуту; користуватися безоплатно земельною ділянкою. Зобов`язаний: не погіршувати якісні характеристики та екологічний етап землі; дотримуватися умов встановлення сервітуту, встановлених цим договором; відшкодовувати власникам збитки в зв`язку з погіршенням якості земель в результаті своєї господарської діяльності. п. 4.5. Земельний сервітут зберігає чинність у разі переходу прав на земельну ділянку до інших осіб та переходить разом із земельною ділянкою до іншої особи.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки (Додатку до договору про встановлення земельного сервітуту за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 кадастровий номер: :01:059:0031 є частина земельної ділянки площею 0,0325га, яка з 02.03.2001 року має право проходу, проїзду на велосипеді, та транспортному засобі по наявному шляху.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

За приписами статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до вимог ст.ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України).

Згідно з вимогами ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Згідно зі ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Положеннями ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13, при вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з`ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до п. 38 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Також, відповідно до п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого права.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Враховуючи вимоги закону, для забезпечення гарантованих прав власника земельної ділянки земельний сервітут має здійснюватися найменш обтяжливим способом. Це означає, що незручності у використанні власником своєї земельної ділянки, обтяженої земельним сервітутом, мають бути мінімальними, тобто такими, що суттєво не перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Окрім цього, статтею 55-1 Закону України «Про землеустрій» передбачається, що встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

Судом встановлено, що на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:059:0031, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , що перебуває у власності відповідачів земельної ділянки площею 0,0325га діє земельний сервітут, який встановлений згідно договору про встановлення земельного сервітуту від 26.04.2016 року, є діючим на теперішній час. У вказаному сервітуті чітко визначені права та зобов`язання сервітуарія.

Тому вимога позивача щодо встановлення на користь ОСОБА_1 безкоштовного безстрокового земельного сервітуту, який полягає у прокладання, експлуатації та обслуговування наявних трубопроводів та інших ліній комунікацій та у зв`язку з цим проходу та проїзду на транспортному засобі по частині земельної ділянки площею 0,1454 га, кадастровий номер :01:059:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що являє собою прямокутник площею 0,0791га. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, під час судового розгляду вказаної справи відповідачі не спростували тверджень позивача та не надали доказів на підтвердження вільного доступу до земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 по наявному шляху - площею 0,0325га, що встановлений відносно земельної ділянки 0,1454 га, кадастровий номер: :01:059:0031, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В своїх поясненнях відповідачі стверджували, що проходу через їхню земельну ділянку до земельної ділянки позивача не було. Прохід від будинку позивача був лише в сторону їхнього будинку, тобто це був прохід попереднього власника від будинку до гаража, якого позивач купив як будинок.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачами вчиняються перешкоди позивачу щодо вільного доступу до земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 по наявному шляху - площею 0,0325га, оскільки, згідно п. 4.5. Земельного сервітуту від 26.04.2016 року який зберігає чинність у разі переходу прав на земельну ділянку де інших осіб та переходить разом із земельною ділянкою до іншої особи, тому вимога позивача про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 земельним сервітутом на право проходу, проїзду на велосипеді та транспортному засобі, забезпечивши вільний доступ до земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 по наявному шляху - площею 0,0325га, що встановлений відносно земельної ділянки 0,1454 га, кадастровий номер: :01:059:0031, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в розмірі по 320,00грн. сплаченого судового збору з кожного.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ст. 4, 10, 76, 133, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту на право прокладення, експлуатації та обслуговування трубопроводів та інших ліній комунікацій, право проходу, проїзду через земельну ділянку задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 земельним сервітутом на право проходу, проїзду на велосипеді та транспортному засобі, забезпечивши вільний доступ до земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 по наявному шляху - площею 0,0325га, що встановлений відносно земельної ділянки 0,1454 га, кадастровий номер: :01:059:0031, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 320,00грн. сплаченого судового збору з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання даного повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза