Справа №442/8071/21
Провадження №2/442/1614/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

встановив :

13.10.2021 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2019 року, з ОСОБА_2 , на її користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1 500 грн. до 3000 грн. на одну дитину щомісячно з моменту подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який згодом було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Від даного шлюбу в них народилось троє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що діти проживають разом з нею і перебувають на її повному вихованні та матеріальному утриманні. В даний час позивач ніде не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не є сином відповідача, та з батьком якого вона теж не перебуває в шлюбі і від якого вона не отримує жодної матеріальної допомоги на утримання цієї ж дитини), у зв`язку з чим, отримує соціальну допомогу в мізерному розмірі. Цієї суми, а також аліментів, які сплачує відповідач (які крім того не є постійними і стабільними, з великими заборгованостями), їй не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови життя, розвитку та харчування спільних неповнолітніх дітей, а будь-якої іншої допомоги відповідач їм не надає. Зазначає, що фінансова ситуація ускладнюється тим, що в даний час позивач разом з неповнолітніми дітьми переїхала на постійне місце проживання в іншу місцевість, в м.Івано-Франківськ, де навчаються, розвиваються, проводять своє дозвілля їхні з відповідачем неповнолітні діти, які потребують значних фінансових витрат на їх утримання (одяг, харчування, навчання, дитячі іграшки тощо).

З 1 липня 2021 року мінімальний гарантований розмір аліментів складає для дітей від 6 до 18 років - 1255 грн., що фактично і сплачує відповідач, однак, цих коштів не вистачає для нормального матеріального забезпечення матеріально-побутових умов проживання, навчання, харчування тощо для їх спільних неповнолітніх дітей. Крім того, щороку, періодично прожитковий мінімум для дітей збільшується, як і фінансові витрати на утримання і забезпечення їх з відповідачем дітей.

Враховуючи те, що батько дітей, відповідач по справі, працює, має постійне місце проживання, постійну роботу і стабільні високі доходи, є фізично здоровою людиною (не інвалід), на його утриманні немає інших осіб (ні неповнолітніх дітей, ні пристарілих батьків), позивач вважає, що він зобов`язаний і може надавати більш достойну матеріальну допомогу для своїх же неповнолітніх дітей. Враховуючи зазначені обставини, позивач вважає, що сума аліментів в розмірі 3000 грн. на одну дитину, яку вона просить стягувати з відповідача на утримання їх дітей, відповідає його можливостям сплачувати таку суму.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Коцкович Р.М. позовні вимоги підтримав. Просив позов задоволити. Доповнив, що старша донька сторін навчається в 11 класі, що потребує додаткових витрат на підготовку до ЗНО, репетиторів, а тому розмір аліментів в сумі 1500 грн. є недостатнім для повноцінного розвитку дітей.

Відповідач позову не визнав. Пояснив, що у вересні 2021 звільнився з роботи, оскільки роботодавець не вчасно виплачував заробітну плату. На даний час знаходиться на обліку у центрі зайнятості, а тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. на кожну дитину. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 ).

Згідно Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2019 року у справі №442/1699/19, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно посвідчення НОМЕР_4 від 27.04.2021, ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Як визначено в ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення, так і у бік покращення.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України саме ініціатор позову повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Тобто, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 12.09.2018 № 459/2181/17 та від 20.06.2019 № 632/580/17).

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відповідно до положення статті 182 та 184 СК України під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2021 року - 2395 гривень, з 01 липня - 2510 гривень, з 01 грудня - 2618 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що як відповідач, так і позивач мають рівний обов`язок перед дітьми щодо їх утримання до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей та їх гармонійний розвиток. Визначений судом аліменти на кожну дитину у розмірі по 1500 грн є справедливим та достатнім для забезпечення прав неповнолітніх дітей в даній справі.

Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти у розмірі не меншому від мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 з моменту постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей не покращилося, останній звільнився з робити та стоїть на обліку у Центрі зайнятості, тому у нього відсутня можливість сплачувати аліменти в розмірі, який просить стягувати позивачка.

З огляду на вказане, суд вважає, що немає визначених нормами сімейного законодавства підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на неповнолітніх дітей, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.11.2021.

Суддя А.П. Хомик