П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 752/8419/21

Номер провадження № 22-ц/824/14258/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Головачова Я.В., Поліщук Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Слободянюк А. В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18 грудня 2018 року, яка станом на 16 березня 2021 року становить 170 484 грн. 66 коп. та судових витрат у розмірі 2 557 грн. 27 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 18 грудня 2018 року.

Підписавши зазначену заяву, між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг.

Відповідно до виявленого бажання відповідача, останньому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

У подальшому відповідач ознайомився із умовами обслуговування кредитних карток підписавши паспорт споживчого кредиту від 18 грудня 2018 року та отримав картку з кредитним лімітом до 200 000 грн.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Натомість ОСОБА_1 , не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 16 березня 2021 року складає 170 484 грн. 66 коп., яка складається з: 146 389 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом; 6 441 грн. 16 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 17 654 грн. 38 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року (а.с. 114-117) позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту відповідно до Анкети-заяви без номера від 18 грудня 2018 року у розмірі 146 389 грн. 12 коп. та судовий збір в сумі 2 195 грн. 92 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, 27 серпня 2021 року АТ «КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права у вказаній частині, просило скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні в матеріалах справи Анкети-заяви та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем, підтверджують те, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі, щодо сплати процентів та штрафів. Зазначене підтримано Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.

Скаржник зазначає, що банк зобов`язаний забезпечити викладення інформації щодо кредитування в доступній формі й розмістити в доступному для користувача місці, а також надати її в письмовому або електронному вигляді на вимогу користувача. Разом з тим, обов`язок підписання всіх складових документів, які складають один цілий договір, не є обов`язковим. Таким чином, з моменту підписання Анкети-заяви між сторонами було укладено кредитний договір шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору.

На думку скаржника, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні відсотків по кредиту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту сторонами не оскаржується, то виходячи з приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не підлягає апеляційному перегляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що сторони обумовили в письмовому вигляді відсоткову ставку за користування кредитом.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18 грудня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 16-17).

З виписки по рахунку за договором № б/н станом на 17 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами банку (а.с. 87-104).

В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредитування підписаний ОСОБА_1 18 грудня 2018 року, у якому містяться інформація, зокрема, щодо умов кредитування з використанням кредитних карток «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» (а.с. 18-19).

Згідно наданого банком розрахунком, у ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 18 грудня 2018 року наявна заборгованість, яка станом на 16 березня 2021 року становить 170 484 грн. 66 коп., з яких: 146 389 грн. 12 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 47 501 грн. 85 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 441 грн. 16 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 17 654 грн. 38 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 06-13).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав три Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Зазначені Анкети-заяви містить анкетні дані відповідача та його дружини, їх контактну інформацію та волевиявлення відповідача на отримання банківських послуг.

Наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 18 грудня 2018 року, містить інформацію про умови кредитування за типом кредитних карток: «Універсальна» та «Універсальна GOLD», які містять різні умови кредитування, проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися між сторонами.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг які наявні в матеріалах справи (а.с. 25-69), не містить підпису позичальника, а відтак, не може розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень того, що підписуючи Анкету-заяву відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Приватбанк», які були долучені позивачем до матеріалів справи.

Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості за № б/н від 18 грудня 2018 року, не є документом, який підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за процентами за користування кредитом, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення банку.

Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, підтверджує те, що відповідач користувався кредитними коштами та отримані кошти не повернув, проте вона не є підтвердження того, що між сторонами погоджено відсоткову ставку, за якої, згідно даної виписки, нараховувалися відсотки.

Із наявних в матеріалах справи довідок Приватбанку (а.с. 14-15) вбачається, що відповідачу видавалися кредитні картки зі встановленим кредитним лімітом, проте тип зазначених карток (від чого залежить відсоткова ставка), із вказаних довідок встановити не можливо.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, як на підставу для стягнення відсотків, оскільки у ньому міститься інформація про умови кредитування за типом кредитних карток: «Універсальна» та «Універсальна GOLD», які містять різні умови кредитування, проте встановити який тип картки було отримано відповідачем, з наявних в матеріалах справи доказів, не є можливим.

Колегія суддів погоджується з посиланням скаржника на те, що паспорт споживчого кредитування підтверджує факт інформування відповідача з умовами кредитування, про що також зазначено у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року, на яку посилається скаржник, проте у підписаному 18 грудня 2018 року відповідачем паспорті споживчого кредитування міститься інформація про умови кредитування за типом кредитних карток: «Універсальна» та «Універсальна GOLD», які містять різні умови кредитування, разом з тим, встановити яку картку було отримано відповідачем, а відтак і відсоткову ставку за користування кредитом, з наявних в матеріалах справи доказів встановити не можливо

Посилання скаржника на те, що до даних правовідносин застосовуються положення ст. 634 ЦК України (договір приєднання), є безпідставним, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я.В. Головачов

Н. В. Поліщук