КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ярової Євдокії Василівни , яка діє від імені та в інтересах Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди. Зазначила, що 31 липня 2020 року вона була прийнята в Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів на посаду головного спеціаліста відділу поводження з небезпечними відходами Департаменту з питань поводження з відходами екологічної безпеки у порядку переведення. 16 жовтня 2020 року її було звільнено з роботи за угодою сторін відповідно до наказу № 213-О від 16 жовтня 2020 року. В день звільнення відповідач не провів остаточний розрахунок з нею. 27 жовтня 2020 року вона направила на електронну адресу відповідача заяву про проведення розрахунку. Листом від 01 листопада 2020 року відповідач повідомив, що 28 жовтня 2020 року пакет документів для проведення розрахунку наданий до Державної казначейської служби України. Виплата належних у зв`язку зі звільненням сум була проведена лише 29 жовтня 2020 року. ОСОБА_2 просила стягнути з Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21373,30 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів на користь ОСОБА_2 14796,81 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі представник Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження в справі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, у суду були відсутні підстави для стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Під час звільнення ОСОБА_2 згідно наказу від 16 жовтня 2020 року №213-О була досягнута згоди, що розрахунок буде проведений в кінці місяця. Наголошує на тому, що спір ОСОБА_2 пов`язаний з проходженням публічної служби, а тому її вимоги піддягали розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів № 16-о від 31 липня 2020 року ОСОБА_2 була призначена на посаду головного спеціаліста відділу поводження з небезпечними відходами Департаменту з питань поводження з відходами екологічної безпеки у порядку переведення (а.с. 7).

Відповідно до наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів № 213-О від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звільнена із займаної посади за угодою сторін згідно з ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу». (а.с. 9). В день звільнення з нею не був проведений повний розрахунок. Виплата всіх належних ОСОБА_2 при звільненні сум була здійснена відповідачем лише 29 жовтня 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнув з Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів на користь ОСОБА_2 14796,81 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єктом владних повноважень визнається орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 761/27364/17, спори, пов`язані з проходженням публічної служби, одним з різновидів якої є державна служба, можуть стосуватися як порядку проходження такої служби, до якого включається і виплата заробітної плати, так і пов`язані зі звільненням з публічної служби, до яких належать і спори про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 обіймала посаду державного службовця в органі державної виконавчої влади, а саме, в Міністерстві захисту довкілля та природних ресурсів, де проходила публічну службу, та була звільнена з посади головного спеціаліста відділу поводження з небезпечними відходами Департаменту з питань поводження з відходами екологічної безпеки на підставі ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу».

Предметом позову ОСОБА_2 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України є стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення положень чинного законодавства під час її звільнення з публічної служби.

Спір у даній справі стосується звільнення позивачки з публічної служби, , а тому він підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 377, 381-383 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ярової Євдокії Василівни , яка діє від імені та в інтересах Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, задовольнити.

Скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівської Г.В.