Справа № 589/957/21
Провадження № 2/589/868/21
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Прачук О.В.,
за участю секретаря судового засідання Антошко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Заперечень проти заочного розгляду справи не висловив.
Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву до суду не надав.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову на підставі наступного:
Заочним рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у справі № 589/4000/15-ц від 07.09.2015 шлюб між сторонами був розірваний /а.с. 5/.
Згідно з рішенням цього ж суду від 23.12.2015 у справі № 589/4001/15-ц з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Дане рішення набрало законної сили 26.01.2016 /а.с. 8-10/.
Рішенням суду від 31.01.2018 у справі № 589/3498/17 їх розмір був збільшений: на утримання цієї дитини з ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 03.03.2018 /а.с. 11-12/.

Раніше виданий виконавчий лист про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відкликаний з Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, у зв`язку з чим постановою державного виконавця цього відділу від 13.11.2018 відповідне виконавче провадження закінчено /а.с. 13/.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, проведеним державним виконавцем Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, станом на день набрання законної сили судовим рішенням про збільшення розміру аліментів - 03 березня 2018 року, - заборгованість зі сплати аліментів складала 6047 грн. 88 коп. При цьому розмір заборгованості по аліментах обчислювався виходячи із середньої заробітної плати по м. Шостка, де зареєстрований платник аліментів (відповідач).

Зважаючи на зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне, передусім надати правову оцінку вимогами позивача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, присуджених рішенням суду від 23.12.2015 у справі № 589/4001/15-ц і стягуваних за період з 18.08.2015 по 03.03.2018.

У частинах 1, 3 та 8 ст. 71 Закону України N 1404-VIII від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016, закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Аналогічні положення містила і ст. 74 Закону України N 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», що був чинним до 05.10.2016.

Тобто розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами відповідного Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 (із наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому, він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

У статті 195 СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Так відповідно до приписів ст. 195 СК України в редакції Закону України від 17.05.2017 р. N 2037-VIII, чинного з 08.07.2017, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Аналогічні положення щодо обчислення розміру заборгованості по аліментах платнику аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, містила і частина 3 ст. 195 СК України в редакції, що діяла до 08.07.2017.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Висуваючи вимогу про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, позивачка посилалася, передусім, на те, що при визначенні суми щомісячних платежів державним виконавцем вирахувано суми податків на доходи фізичних осіб та військовий збір, які підлягають сплаті із визначеного загального доходу платника.

Оцінюючи на предмет правомірності ці доводи позивачки, слід звернутися до законодавчих приписів, якими врегульовані відповідні правовідносини.

Згідно з ч.1 ст. 70 Закону України N 1404-VIII від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 (із наступними змінами) також передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Разом з тим, наведений порядок визначення розміру аліментів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, передбачений у разі отримання платником доходів.

Однак, виходячи з матеріалів справи, ОСОБА_2 доходів у спірному періоді не мав, аліменти на утримання дитини обчислено виходячи із розміру середнього заробітку працівника у м. Шостка.

Як випливає з наведених вище норм, у випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами відповідних положень Законів України «Про виконавче провадження», та статті 195 СК України у відповідній редакції, згідно з якими не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму податків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами ч.1 ст. 70 Закону України N 1404-VIII від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження».

Відповідний висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 659/988/18 та підтримано у подальшій правозастосовній практиці Верховного Суду, зокрема в ухвалі від 14.06.2021 у справі № 697/1930/21.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 у спірному періоді не працював та не отримував офіційних доходів, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів має здійснюватися, виходячи з встановленого органом статистики розміру середнього заробітку працівника у м. Шостка, без вирахування сум податків та зборів.

Слід зазначити, що аналогічні роз`яснення були надані позивачу Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у листах за № 8007/М-20565/20.4.1 від 11.08.2020 та № 10463/М-28957/20.4.1 від 19.10.2020.

Проте, всупереч наведеному, розмір заборгованості по сплаті аліментів був визначений державним виконавцем з вирахуванням сум податків та зборів із розміру середнього заробітку працівника у м. Шостка.

Крім того, суд знаходить слушними доводи позивачки про наявність арифметичної помилки при розрахунку заборгованості станом на жовтень 2016 року.

В свою чергу, проаналізувавши наданий позивачкою розрахунок заборгованості по аліментах, суд доходить висновку про його обґрунтованість та правомірність, та, як наслідок, наявність правових підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачкою суми заборгованості в розмірі 11996,70 грн., що виникла по аліментах присуджених рішенням суду від 23.12.2015 у справі № 589/4001/15-ц і розрахованих за період з 18.08.2015 по 03.03.2018.

При цьому оцінюючи спосіб, обраний позивачкою для захисту своїх прав, суд виходив з наступного.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 (провадження № 61-15422св20) зазначено, що у вказаній категорії справ стягувач аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року в справі № 125/2525/18 (провадження № 61-13525св20) зроблено висновок, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

У даній справі, спір фактично виник між сторонами з приводу розміру заборгованості зі сплати аліментів: позивачка, як отримувач аліментів, вважає безпідставним вирахування сум податків та зборів з бази для нарахування аліментів, -відповідно, цей спір цілком правомірно підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.

В свою чергу, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення неустойки, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на наступне.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

В силу наведених вимог закону відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 ст. 196 СК України.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається саме на боржника (платника аліментів) (відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 362/4462/16-ц від 20 липня 2020 року).

В ході розгляду справи ця презумпція вини відповідачем з дотриманням вимог ч. 3 ст. 12, ст.ст. 13, 81 ЦПК України не спростована.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з наданим позивачкою розрахунком загальна сума неустойки (пені), нарахована нею з 26.01.2016 по 12.09.2016 на заборгованість по сплаті аліментів за період з 18.08.2015 по серпень 2016 року, складає 14477,11 грн.

Перевіряючи правомірність здійсненого позивачкою розрахунку пені слід зазначити, передусім, наступне.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 196 СК України в редакції, що була чинна у період нарахування (тобто з 26.01.2016 по 12.09.2016), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Проте в подальшому Законом України № 2037- VIII від 17.05.2017 були внесені зміни до ч.1 ст. 196 СК України. Відповідно до діючої редакції цієї норми у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки чинною редакцією цієї норми пом`якшено становище платника аліментів: передбачено обмеження щодо максимального розміру цього виду відповідальності 100 відсотками заборгованості за відповідним аліментним платежем, в силу наведених приписів ст. 58 Конституції України при вирішенні цих вимог підлягає застосуванню чинна редакція частини 1 ст. 196 СК України, яка в цьому випадку має зворотну дію в часі.

Також вирішуючи ці вимоги, слід врахувати правовий висновок щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів, зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц.

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила, що строк прострочення починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, позивачка, хоча і керувалася наведеною вище формулою для розрахунку пені, але не врахувала останнє з наведених правил, яке передбачає, що перебіг строку прострочення триває до дня, який передує дню сплати заборгованості, а тому неправомірно включила до періоду прострочення зайвий день 12.09.2016 - день, у який заборгованість по аліментах за відповідний період була погашена.

Крім того, вона не вірно застосувала передбачені обмеження щодо максимального розміру цього виду відповідальності 100 відсотками заборгованості, виходячи із загального розміру заборгованості, яка виникла станом на 03.03.2018, і не приймаючи до уваги, що така заборгованість не існувала за відповідний місяць.

За обрахунком суду, наведеним нижче, загальна сума неустойки (пені), нарахована з 26.01.2016 по 12.09.2016 на заборгованість по сплаті аліментів за період з 18.08.2015 по серпень 2016 року, має становити 7986 грн 60 коп.

Місяць, за який нараховано аліментиСума аліментів, що підлягає сплаті в цьому місяціДата виникнення заборгованості або дата, з якої позивачка заявила пенюОстанній день періоду простроченняКількість днів простроченняПеня100% обмеження
серпень 2015 (з 18.08.2015)300,6626.01.201611.09.,52300,66
вересень 2015665,7526.01.201611.09.4,57665,75
жовтень 2015692,0026.01.201611.09.4,68692
листопад 2015692,0026.01.201611.09.4,68692
грудень 2015692,0026.01.201611.09.4,68692
січень 2016768,0001.02.201611.09.2,64768
лютий 2016768,0001.03.201611.09.9,92768
березень 2016768,0001.04.201611.09.9,52768
квітень 2016805,5001.05.201611.09.9,37805,5
травень 2016805,5001.06.201611.09.,67805,5
червень 2016805,5001.07.201611.09.201673588,02588,02
липень 2016832,5001.08.201611.09.201642349,65349,65
серпень 2016832,5001.09.201611.09.20161191,5891,52
серпень 2016832,5001.09.201611.09.20161191,5891,52

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по сплаті аліментів в сумі 11966 грн 70 коп., та неустойку за порушення строків сплати аліментів за період з 26.01.2016 по 12.09.2016 в розмірі 7986 грн 60 коп.

Також з відповідача згідно зі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави судові витрати зі сплати судового збору відповідно до обсягу задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 11 966 грн 70 к. та неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 7 986 грн 60 к., разом визначивши до стягнення 19 953 грн 30 к.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн 00 коп.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 04 листопада 2021 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук