"25" листопада 2021 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю: секретаря судового засідання Кот Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ «СК «УНІКА про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, -
ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою, у якій прохає суд стягнути з ОСОБА_2 (далі- відповідач, ОСОБА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 24 506.08 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., завданої йому в результаті ДТП.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.01.2021 сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ111830», р.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності та автомобілем HYUNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.04.2021 відповідача визнано винним у вчинення ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження . Відповідно до висновку експертного дослідження ХНДЕКЦ МВС України від 18.05.2021, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю, який належить позивачу, становить 8 998,17 грн. Проте, згідно акту виконаних робіт від 11.06.2021, сукупна вартість ремонту автомобіля становить 20 964,00 грн. Разом з цим, страхова компанія відшкодувала позивачу лише 4 483,94 грн. З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідач, відповідно ст. 1192 ЦК України, повинен йому відшкодувати різницю, між виплаченою страховою сумою та завданими в результаті ДТП його автомобілями збитки у розмірі 16 480,88 грн., а також витрати, які він поніс у зв`язку з оплатою експертизи у розмірі 1025 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП він не мав можливості користуватися своїм автомобілем, у зв`язку з проведенням оцінки пошкоджень страховою компанією, проведенням експертного дослідження, його ремонтом. У зв`язку з чим , він був вимушений наймати таксі щоб переміщатись на роботу з смт. Слобожанське Чугуївського району до смт. Андріївка Ізюмського району. Окрім цього, у нього є сім`я , яких також перевозити на таксі до роботи, необхідно було їздити ще до м.Харкова для того щоб зібрати велику кількість документів для відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої в результатів ДТП , звертатись за юридичною допомогою та страховою компанії, що позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення взаємовідносин у сім`ї. Внаслідок усіх вищевказаних факторів позивач зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 грн. та прохає стягнути з відповідача.
Позивач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відома. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно частини 4 статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19.04.2021 у справі № 641/645/21, яка набрала законної сили 30.04.2021, ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулося 22.01.2021 о 17-45 годині в м.Харкові за участю автомобіля «ВАЗ111830», р.н. НОМЕР_1 та автомобіля HYUNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Судом встановлено, що власником автомобіля «ВАЗ111830», р.н. НОМЕР_1 , є позивач.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202508864.
20.04.2021 між ОСОБА_3 та ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" укладено Акт узгодження розміру страхового відшкодування ( угоду про відшкодування матеріальної шкоди) № 00400271. Відповідно до цієї угоди вона стосується страхового випадку, обставини якого є підставами цього позову.
Так, сторони угоди домовились, що страховик визнає ДТП, яка мала місце 22.01.2021 в м.Харкові за участю транспортного засобу «ВАЗ111830», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу HYUNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , страховим випадком за Полісом 202508864. Розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку становить 4483,94 грн. Заявник, ОСОБА_1 визнає, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтверджує той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіти будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до Страховика та/або особи винної у вчиненні ДТП мати не буде. Заявник визнає, що до підписання цього Акту попередньо ознайомлений з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, є дієздатною особою, перебуває при здоровому умі , ясній пам`яті та діє добровільно без будь-якого примусу, як фізично, так і морально, а також розуміє значення своїх дій та їх правові наслідки. Сторони домовились, що ні в процесі укладення цього Акту, ні в процесі виконання його умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких інших третіх осіб, в тому числі Держави.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Частиною 2 цієї статті визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).
Відповідно до статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Метою Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є встановлення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно зі статтею 22 (22.1) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Тобто, за загальним правилом, з урахуванням статті 1192 ЦК України, розмір шкоди встановлюється на підставі проведених досліджень, що дозволяють визначити розмір реальних збитків. Такі дослідження надають фактичний або прогнозований висновок.
Поряд з цим, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачена альтернативна можливість визначення розміру шкоди - за згодою страховика та потерпілого.
Як вище зазначалося, між позивачем, який є потерпілим від ДТП, і страховиком, 20.04.2021 укладено Акт узгодження розміру страхового відшкодування ( угоду про відшкодування матеріальної шкоди) № 0040027, яка ґрунтується на положеннях статті 36 (36.2) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою визначено, зокрема, наступне: заявник, ОСОБА_1 визнає, що сума страхового відшкодування у розмірі 4483,94 грн., є остаточною та підтверджує той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіти будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до Страховика та/або особи винної у вчиненні ДТП мати не буде.
Отже позивач та страховик вирішили врегулювати свої правовідносини на підставі зазначених положень закону.
Поряд з цим, відповідно до змісту дослідженої вище угоди ОСОБА_2 не є її стороною та не висловлював своєї згоди іншим чином на те, щоб розмір страхової виплати, який забезпечує межі його майнової відповідальності, був би обмежений, зокрема, у разі досягнення між позивачем та страховиком суми страхової виплати без визначення за встановленими правилами оціненого розміру збитку.
При цьому також не надано доказів, що заявлена до стягнення у позові сума не могла бути охоплена розміром страхової виплати, визначеної відповідно до закону під час проведення відповідного дослідження, і тягар по її виплаті покладається саме на заподіювача шкоди, тобто відповідача.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частиною 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховую зазначає, суд приходить до висновку, що зібраними у справі доказами не підтверджується, що у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди відповідач у цій справі несе обов`язок із сплати різниці між фактичним розміром відновлювального ремонту і фактично виплаченою страховою виплатою або він має сплатити різницю у визначеному позивачем розмірі, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог в цій частині.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Приймаючи до уваги, що завдана позивачу матеріальна шкода протиправними діями відповідача призвели до негативних наслідків морального характеру, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода, завдана пошкодженням майна, в розмірі 2100,00 грн., що відповідає вимогам розумності, справедливості та виваженості.
Згідно з частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 55,25 грн.
Керуючись, статтями 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд, -
Позовні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПрАТ «СК «УНІКА про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану ДТП у розмірі 2100 (дві тисячі сто ) грн.
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 55 (п`ятдесят п`ять) грн. 25 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: не відомий, адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 29.11.2021.
Суддя С.М. Лисиченко