01 грудня 2021 року м. Кропивницький
справа № 536/1819/20
провадження № 22-з/4809/95/21
Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Банк Форвард»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішенняу цивільній справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року у складі судді Шульженко В.В.,
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року вимоги апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» задоволено частково. Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позову Акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостівідмовлено.
16 листопада 2021 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Кропивницького апеляційного суду заяву, у якій просила вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути судові витрати за надану професійну правничу допомогу.
Розглянувши заяву, дослідивши письмові докази по справі колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» п. 4, ч. 1, ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суд апеляційної інстанції зазначає, зокрема, про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно зі ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Шевцовою Людмилою Володимирівною на підставі ордерів на надання правничої (правової) допомоги від 24 травня 2021 року №1038742 та від 10 серпня 2021 року №1038744 (а.с.110,212).
На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було надано суду розрахунок суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги у цивільній справі №536/1819/20 на суму 7000 грн, квитанцію про сплату гонорару від 21 травня 2021 року №1 про сплату гонорару на суму 7000 грн (а.с.114-115).
На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було надано суду розрахунок суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги у цивільній справі №536/1819/20 на суму 5000 грн, квитанцію про сплату гонорару від 09 серпня 2021 року №2 про сплату гонорару на суму 5000 грн (а.с.216-217).
Керуючись ст. ст. 141, 260, 261, 270, 389, 390 ЦПК України
Заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді Л.М. Дьомич

C.М. Єгорова