Дата документу 19.11.2021 Справа № 336/3152/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3152/21 Головуючий у 1-й інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/807/3223/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника адвоката Дерманської Катерини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Концерн „Міські теплові мережі звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання.

В позові зазначив, що згідно п. 2.1 Статуту Концерну "Міські теплові мережі" основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Позивач у період з 01.11.2015р. по 01.04.2021р. надав відповідачу послуги у приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на суму 51 324,75 грн. Пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" плата за надані послуги вноситься щомісячно. Цей обов`зок неналежним чином виконувався відповідачем, у зв`язку з чим станом на 01.04.2021р. враховується заборгованість в сумі 45 348,93 грн.

Відповідач в добровільному порядку не погашає борг за надані послуги, чим завдає матеріальну шкоду Концерну, тому останній просив стягнути цю заборгованість з відповідача на його користь разом із понесеними судовими витратами.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі», в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання за період з 01.12.2015р. по 01.04.2021р. у розмірі 45348 грн. 93 коп. та судовий збір в сумі 2270 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 у особі представника - адвоката Дерманської К.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Також вказано, що період заборгованості з листопада 2015 року по березень 2018 року включно перебуває поза межами строку позовної давності, тому просить застосувати строк позовної давності, про який він не зміг заявити суду першої інстанції у зв`язку з тим, що участі у справі не приймав, та виключити із заборгованості суму у розмірі 17033,99 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_2 , фактично не проживає за даною адресою, послуги не отримує. Крім того, ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, у зв`язку із чим відповідач був позбавлений можливості подати до суду свої заперечення та заяву про застосування строків позовної давності.

Від Концерну «МТМ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказано, що відповідачем не надано доказів того, що у період з 01.11.2015р. по 01.04.2021р. послуги ним за вказаною адресою фактично не споживались або споживались не відповідачем. ОСОБА_1 зареєстрований за вищезазначеною адресою, а отже відповідач користується усіма житлово-комунальними послугами та несе відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати. Відповідачем не надано жодних доказів відключення квартири, у якій він зареєстрований, від системи теплопостачання житлового будинку та централізованого постачання гарячої води, у встановленому законодавством порядку у періоді з 01.11.2015р. по 01.04.2021р., а тому суд обґрунтовано стягнув з нього борг за надані Концерном послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Встановлено, що відповідач зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 (а.с.10).

Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 , позивач у період з 01.11.2015р. по 01.04.2021р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 51324 грн. 75 коп., однак відповідач як споживач цих послуг неналежним чином здійснював оплату за надані послуги (а.с. 4, 5-6).

З витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 та розрахунку суми нарахувань оплат та накопиченої заборгованості за вказаним рахунком вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги за період 01.11.2015 по 31.04.2021 становить 45 348,93 гривня (а.с. 5-6).

Пунктом 2.1 Статуту Концерну "Міські теплові мережі", затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08.04.2013 року, визначено, що основною метою діяльності концерну "МТМ" є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Згідно з п. 1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Період, за який позивачем нараховано заборгованість відповідачу за надані послуги, припадає на дію двох різних ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»: до 01.05.2019р. діяв закон № 1875-ІУ, з 01.05.2019р. закон № 2189-УІІІ.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За положеннями ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ ( ч. 1, 2 статті 7) споживач одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та у зв`язку з цим обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; (ч. 1 ст. 9) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що хоча договір між сторонами про надання послуг не укладався, Концерн "Міські теплові мережі" надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та водопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся, а тому повинен нести обов`язок із сплати за комунальні послуги, надані Концерном "Міські теплові мережі".

Щодо доводів відповідача про неможливість подання будь-яких заяв по суті справа, зокрема, заяви про застосування строку позовної давності, і тому таку заяву слід розглянути на стадії апеляційного провадження, колегія наголошує на такому.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2021р. було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги ( а.с. 11).

Вказаною ухвалою визначено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадження без виклику сторін.

Копія ухвали, позовної заяви були направлені судом відповідачу 20.05.2021р. на адресу його місця реєстрації, яку встановлено за відомостями реєстру територіальної громади м. Запоріжжя ( а.с. 10).

Відомостей про вручення вказаного поштового відправлення матеріали справи не містять, але 02 червня 2021р. з заявою до суду звернулась адвокат Дерманська К.О. як представник відповідача ОСОБА_1 з приводу ознайомлення з матеріалами справи( а.с. 14-16), яка отримала копію позовної заяви та ухвалу про відкриття провадження у цій справі (а.с. 17).

Між тим, у 15-денний строк з дня отримання копії позовної заяви від відповідача ОСОБА_1 та його адвоката Дерманської К.О. відзиву на позовну заяву, інших заяв по суті справи, зокрема, про застосування строків позовної давності, до суд не подано, як не подано і до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, зазначеного в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц, той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Отже, згідно з вказаною правовою позицією, вирішувати питання щодо позовної давності на стадії апеляційного провадження можливо лише у випадку, коли у відповідача мались перешкоди у вчиненні такої процесуальної дії у суді першої інстанції.

Проте, у відповідача не малось таких перешкод, оскільки адвокат Дерманська К.О. як представник відповідача ОСОБА_1 , в такому разі і сам ОСОБА_1 , мали копію позовної заяви та ухвалу суду про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, яку було вручено стороні відповідача 09.06.2021р., а відтак протягом 15-денного строку у них не було перешкод у поданні суду заяви про призначення справи в судове засідання, відзиву, заяви про застосування позовної давності. Принаймні, про такі перешкоди в апеляційній скарзі не зазначається, а лише наголошується на тому, що участі у справі відповідач не приймав.

Зважаючи на ці обставини, колегія не вбачає підстав для вирішення на стадії апеляційного провадження заяви про застосування строку позовної давності, яка без поважних причин не була подана суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач також наголошує, що суд не пересвідчився у тому, хто є власником квартири, та в тому, чи дійсно він проживає в цій квартирі. Вказує, що власником квартири є інша особа, а він, попри реєстрацію в цій квартирі, з червня 2014 року в ній не мешкає, послуги не отримує, а тому не зобов`язаний їх оплачувати, надавши в якості доказів: договір дарування, технічний паспорт, акт ОСББ «Моторобудівників 32» ( а.с. 35-38).

З цього приводу колегія зазначає наступне.

Згідно з копією договору дарування від 12.08.1995р. ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_2 . Реєстрацію права власності здійснено в ЗМБТІ, та не було перенесено до Державного реєстру речових прав. Відомостей про зміну власника відповідачем не надано.

Але попри те, що квартира належить іншій особі, відмінній від відповідача ОСОБА_1 , саме останній зареєстрований у вказаній квартирі, а тому є фактичним споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються до будинку та, відповідно, до цієї квартири.

Відповідно до ч 3 статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 6 частини першої статті 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на несплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Пункт 11 частини другої статті 7 вказаний Закон передбачає, що споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Факт не проживання можна підтвердити довідкою, що видана на підставі акту щодо підтвердження факту проживання без реєстрації/факту непроживання, підписаного не менш як 3 сусідами. Також, у разі, якщо людина зареєстрована, але не проживає за адресою реєстрації, їй доцільно підтвердити факт свого перебування за іншою адресою відповідною довідкою. Це може бути документ, який підтверджує місце перебування особи в іншій адміністративно-територіальній одиниці у зв`язку з роботою, лікуванням, навчанням, тривалим відрядженням, відбуванням покарання тощо.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження. Так, органи місцевого самоврядування ухвалюють своїми актами (рішеннями) Порядки/Положення про видачу довідок про фактичне місце проживання (не проживання) особи.

Доказом фактичного не проживання, на який посилається ОСОБА_1 , є Акт № 62 від 10 червня 2021р., згідно з яким комісія у складі голови правління ОСББ «Моторобудінків 32» Капустина Є.О. та мешканців квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 і квартири 56 ОСОБА_5 провела обстеження квартири АДРЕСА_5 на предмет фактичного проживання в ній мешканців, внаслідок чого встановила, що в квартирі зареєстрований лише один мешканець ОСОБА_1 , який, зі слів сусідів, не мешкає в цій квартирі з червня 2014р.

Колегія критично ставиться до цього акту, оскільки факт не проживання особи не може встановлюватись у такий спосіб за тривалий період, який складає більше як 7 років. Так, візуальним обстеженням квартири можна встановити факт відсутності особи на дату обстеження, а джерела з`ясування відсутності відповідача у квартирі понад 7 років у акті визначено узагальнюючою фразою «зі слів сусідів», що не свідчить про достеменність цих даних, оскільки не зазначає їх ПІБ, номер квартири та строк мешкання у будинку. До того ж акт підписано лише одним сусідом, оскільки інший мешканець проживає у квартирі АДРЕСА_6 , а тому сусідом квартири АДРЕСА_5 бути не може.

Також ОСОБА_1 не надано доказів із іншого місця проживання, що він отримував і сплачував там послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, та таких відомостей попри наявність такого обов`язку він не надав Концерну «МТМ».

Відповідачем не надано й доказів тому, що квартиру, у якій він зареєстрований, було відключено від систем теплопостачання житлового будинку та централізованого постачання гарячої води у періоді виникнення заборгованості з 01.11.2015р. по 01.04.2021р.

Крім того, послуги з централізованого опалення не відносяться до тих, які надаються виключно мешканцям, які є присутніми у своїй квартирі, оскільки обігрів квартири відбувається незалежно від проживання споживача.

Колегія зазначає, що окремі члени сім`ї споживача можуть бути звільнені від оплати

за послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення при тимчасовій відсутності за

основним місцем проживання за умови надання до житлово-експлуатаційної організації письмової заяви та відповідних документів з іншого місця перебування (роботи,

лікування, навчання, довготривалого відрядження).

Рішенням виконавчого комітету ЗМР № 142 від 24.03.2017р. затверджено Порядок зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації та вирішено, що у разі відсутності споживача та не відключення від послуг централізованого постачання холодної та/або гарячої води, централізованого водовідведення, не опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та відсутності приладів обліку, здійснювати нарахування за послуги згідно з встановленою нормою використання води з розрахунку на одного мешканця.

Таким чином, щоб споживач звільнявся від оплати за комунальні послуги, йому потрібно виконати всі вище перелічені умови: у законний спосіб відключитись від послуг, надати інформацію про відсутність у місці реєстрації виконавцю послуг, надати довідку з фактичного місця проживання.

Доказів вчинення жодної з цих дій відповідачем не надано, а тому відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від оплати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за весь період, за який йому виставлено заборгованість позивачем.

До того ж, з розрахунку заборгованості вбачається, що ці послуги ОСОБА_1 оплачувались у березні 2016р., у листопаді 2016р., у грудні 2017р., у березні 2018р. Хоча, як вказує відповідач, у періоді виникнення заборгованості він взагалі не мешкав у квартирі, де є зареєстрованим.

Беручи до уваги все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому відповідно до приписів статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника адвоката Дерманської Катерини Олександрівни залишити без задоволення..

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 19 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: