Справа № 570/1691/21
Номер провадження 2/570/888/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та компенсацію моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що ОСОБА_2 10 листопада 2016 року близько 23 години 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перелізши через спільний паркан на територію подвір`я сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з метою нанесення тілесних ушкоджень цим особам, умисно наніс двома металевими предметами, один з яких є напівфабрикатом, виготовленим саморобним способом по типу коротких римських мечів колючої та рублячої дії і не належить до холодної зброї, не менше десяти ударів ОСОБА_1 , чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. У кримінальному провадженні ОСОБА_1 була визнана потерпілоюю. Окрім фізичної шкоди неправомірними діями відповідача завдано також моральних страждань, які позначилися негативними змінами в житті позивачки. Також зазначає, що потерпіла перенесла не лише фізичний біль, а й емоційний стрес, який супроводжувався почуттями образи, обурення, приниження гідності, тривоги страху за своє здоров`я та життя.

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 3006 гривень 38 коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 гривень.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила суду, що 16 листопада 2016 року відповідач прийшов до їх подвір`я, де спричинив її тілесні ушкодження у виді 17 ударів по голові, руках. Вона перенесла нестерпний біль, який відчуває і до цього часу, пережила нервовий стрес, витратилася на лікування. Також пояснила, що реально сприймала загрозу, що відповідач хоче її вбити. Позивачка підтвердила у судовому засіданні, що конфлікти між нею та відповідачем, а також іншими сусідами, тривають вже більше 10 років.

В подальшому в судове засідання не з`явилася.

Представник позивачки подала до суду заяву про проведення судового засідання, яке було призначене на 10 год. 11 листопада 2021 року, без її участі. Позов підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідач позов не визнав. Пояснив суду, що конфлікт між його сім`єю та сім`єю ОСОБА_3 триває вже більше десяти років. Ці конфлікти сім`ї ОСОБА_3 також тривали і тривають з іншими сусідами по вулиці. Стверджував, що позивачка разом зі своїм сином - ОСОБА_3 систематично провокують його та інших членів його сім`ї на конфлікти. Зазначає, що неодноразово позивачка та її син погрожували йому фізичною розправою, а одного разу погрожували вбити. 10 листопада 2016 року відповідач був у своєму дворі, і протягом дня ОСОБА_3 його провокували образами, нецензурною лайкою, погрозами, створенням навмисного шуму та іншими діями. Так поведінка сусідів була далеко не вперше. Відповідач не витримав і, оскільки жодні багаторічні звернення до різних органів щодо неправомірної поведінки ОСОБА_3 не давали ніяких результатів, вирішив сам з ними поговорити, щоб вони перестали себе так поводити. Коли відповідач закінчив говорити і почав виходити з двору, ОСОБА_3 почав бити відповідача, після чого до нанесення тілесних ушкоджень приєдналася також і позивачка з погрозами облити відповідача кислотою. Позивачка та її син спільно наносили удари відповідачу по голові та інших частинах тіла. Внаслідок цього відповідачу довелося захищатися шляхом нанесення тілесних ушкоджень у відповідь. Після цього відповідач вибіг на дорогу, а позивачка викликала поліцію. Кожного разу, коли виникають конфлікти внаслідок провокацій позивачки та її сина, останні відразу викликають поліцію, хоча самі починають сварку. ОСОБА_3 і раніше наносили йому тілесні ушкодження. Внаслідок нанесених ушкоджень відповідач перебував на стаціонарному лікуванні. Також пояснив, що через ОСОБА_3 він постійно потерпає, не може нічого зробити по господарству. Він має трактора, і коли виїжджає на дорогу, то ОСОБА_3 викликають поліцію. Коли утепляв свій будинок, то вони знову викликали поліцію. Щоб не робив по господарству, це супроводжується викликом поліції та різних інших служб. Неправомірні дії позивачки та її сина продовжуються і надалі, з приводу чого сусіди змушені звертатися до сільської ради, поліції.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вважає, що його дії не були протиправними, він оборонявся.

Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У вступному слові зазначила, що позивачка не надала доказів на підтвердження протиправності поведінки її довірителя. Також не надала доказів на підтвердження понесеної майнової шкоди. Позивачка зазначає про те, що їй рекомендовано лікування завданої травми саме тими ліками, чеки на придбання яких вона надала суду. Але як вбачається з назв ліків та інструкцій щодо їх використання, вказані ліки абсолютно не стосуються завданих ушкоджень, що свідчить про недобросовісність дій позивачки. Дата в чеках щодо сплати за обстеження та придбання ліків не збігається з датою нанесення ушкоджень, про які вона зазначає. Окрім того не зазначено прізвище, ім`я та по-батькові того, хто обстежується; немає направлення на обстеження. У консультативному висновку спеціаліста, доданому до позовної заяви, відсутня дата такого висновку, а тому неможливо встановити, чи він стосується саме позивачки.

Як вбачається з висновку експертизи щодо ОСОБА_2 , йому потерпілими також нанесено тілесні ушкодження (більше 12 ударів), з приводу чого ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування у медичному закладі. Щодо посилань позивачки на те, що вона докладає значних зусиль для лікування, що у неї після нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень повністю знівечене обличчя, то вони не були підтверджені в судовому засіданні жодним доказом. Навпаки, надані нею докази підтверджують те, що вона відмовилася від лікування.

З приводу безпричинності нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачем, то зазначена позивачкою обставина спростовується фактичними обставинами. Як вже зазначалося, відповідач захищався від неправомірних дій позивачки та її сина. Окрім того, сторони не заперечували, що конфлікти тривають більше як 10 років. В матеріалах справи міститься значна кількість доказів, які підтверджують багаторічні провокативні, протиправні дії позивачки стосовно родини ОСОБА_2 та інших жителів села. Так само із цих доказів вбачається безрезультатність звернень про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності.

За наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протиправно поводилися, що виражалося у словесних образах та погрозах на адресу відповідача та його сім`ї, тому він не витримав цього, так як постійні звернення до різних органів не дають результату, ніхто не може захистити сусідів від ОСОБА_3 . Пояснив, що позивачка разом зі своїм сином регулярно протягом останніх десяти років агресивно поводяться по відношенню до відповідача, членів його сім`ї, а також інших сусідів, які проживають поруч.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_1 систематично провокує на конфлікт не лише ОСОБА_2 , а й її, її чоловіка та інших сусідів по вулиці, де проживає позивач. Вважає, що дії ОСОБА_2 зумовлені виключно лише систематичною протиправною поведінкою самої позивача та її сина. Свідок з чоловіком неодноразово були потерпілими від дій ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що проживає поруч із ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 починаючи з 1997 року. З позивачкою він має постійні конфлікти, оскільки вона регулярно його на них провокує без всілякої причини. Вона з сином до всіх чіпляються, мають претензії, вимагають кошти. Вказує на те, що сусіди регулярно пишуть скарги до поліції, сільської ради з метою припинити протиправну діяльність позивача та її сина, однак ці дії результату не дають. Стверджує, що регулярно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шумлять у нічний час, чим заважають усім сусідам спокійно спати. Пояснює, що ОСОБА_2 били не вперше, ще до листопада 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 завдавали йому тілесних ушкоджень, однак той в свою чергу відмовлявся звертатися в поліцію, оскільки боявся повторних протиправних дій з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Пояснює, що 10 листопада 2016 року конфлікт почала сама позивачка зі своїм сином, що потім призвело до нанесення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідачу тілесних ушкоджень, з приводу чого він стаціонарно лікувався. Зазначає, що ОСОБА_3 самі створюють конфлікт, сварку і самі ж потім скаржаться у різні органи. Такі дії продовжуються систематично протягом тривалого часу і не припиняються й на даний час. У зв`язку з цим він змушений був витратити додаткові кошти та встановити камери відеонагляду у своєму дворі, щоб фіксувати неправомірні дії ОСОБА_3 , які самі незаконно себе поводять, а потім обвинувачують сусідів. Пояснив, що ніхто не хоче мати справу з ОСОБА_3, тому все їм «сходить з рук». Підтвердив, що ОСОБА_2 дуже багато терпів від позивачки та її сина. 16 листопада 2016 року він чув, як ОСОБА_3 протягом дня провокували ОСОБА_2 . На обійстя ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_3 направлені прожектори, які світять до четвертої ночі. ОСОБА_3 постійно навмисно створюють нестерпний шум, багато жителів села звертаються до сільської ради та поліції, щоб якось вплинули на ОСОБА_3 , захистили від них, але результатів немає.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 10 листопада 2016 року вона була на роботі в нічну зміну. Їй подзвонили, що в подвір`ї жахливі крики. Коли вона приїхала, то побачила, що на дорозі стояли ОСОБА_3 та її чоловік - ОСОБА_2 , який був весь у крові, на голові була рана. Позивачка кричала, що тепер ОСОБА_2 нарешті посадять. Підтвердила, що конфлікти ОСОБА_3 із усіма сусідами тривають більше 10 років. Пояснила, що всі конфлікти провокують та починають ОСОБА_3 . Ніхто їх не зачіпає та обходять далеко, але сварки все одно виникають, бо ОСОБА_3 самі їх створюють. Зазначила, що позивачка постійно її ображає та принижує, обзиває.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю.

Щодо позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди (позивачка зазначає стягнення матеріальної шкоди) з відповідача, то така вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Стаття 16 ЦК України врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення, який складається з:

- протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи;

- шкоди, завданої такою поведінкою;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою;

- вини особи, яка заподіяла шкоду, у виді умислу або необережності.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Рівненського районного суду Рівненської області у справі № 570/128/17 від 12 березня 2019 року, відповідач визнаний винним у тому, що він 10 листопада 2016 року близько 23 години 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перелізши через спільний паркан на територію подвір`я сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з метою нанесення тілесних ушкоджень цим особам, умисно наніс двома металевими предметами, один з яких є напівфабрикатом, виготовленим саморобним способом по типу коротких римських мечів колючої та рублячої дії і не належить до холодної зброї, не менше десяти ударів ОСОБА_1 , чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

До тверджень позивачки про знівечення обличчя суд відноситься критично з тих підстав, що непоправним знівечення обличчя визнається у тих випадках, коли ушкодження обличчя потерпілого не може бути виправленим.

Під поправністю ушкодження слід розуміти значне зменшення вираженості патологічних змін (рубця, деформації, порушення міміки тощо) з часом чи під дією не хірургічних засобів. Коли ж для усунення необхідне хірургічне втручання (косметична операція), то ушкодження обличчя вважається непоправним.

Поняття знівечення - не медичне, тому право кваліфікувати ушкодження обличчя як знівечення належить до компетенції суду. Водночас судово-медичний експерт визначає вид ушкодження, його особливості, механізм утворення і встановлює, чи є це ушкодження поправним або непоправним. Коли ушкодження обличчя виправне, ступінь тяжкості його визначається з огляду на критерії, викладені у Правилах судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень; при непоправності нарівні із визначенням ступеня тяжкості ушкодження за звичним порядком експерт зазначає, що ушкодження може бути розцінене як тяжке, якщо буде визнане таким, що знівечило обличчя.

Непоправне знівечення обличчя може бути результатом: обливання обличчя кип`ятком, кислотою чи іншою речовиною; заподіяння глибоких чи значної кількості мілких шрамів за допомогою гострих предметів; обрізання вух чи носа, тощо. Такі ушкодження надають обличчю вигляд ненормальний, не властивий людському образу і незвичний для сторонніх осіб, неприємний, страхітливий, огидливий та такий, що відштовхує. При цьому крім фізичної шкоди, такі ушкодження заподіюють потерпілому значну психічну травму, оскільки ця обставина принижує потерпілого, викликає в нього тяжкі душевні переживання, муки.

В ході розгляду справи не були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач знівечив її обличчя.

Позивачка також не надала достатні та допустимі докази, які б підтверджували, що медичні препарати, оплату за яких провела ОСОБА_1 , були необхідні для лікування ушкоджень, які були нею отримані внаслідок дій ОСОБА_2 .

Так, як вбачається із інструкцій про застосування ліків (інструкції є для загального доступу в мережі інтернет) «Троксевазин гель» призначається при венозній недостатності, « Мукалтин » - це пігулки від кашлю, « Панкреатин » - при хворобах підшлункової залози, «Норфлоксацин» - це медичний препарат при гострих і хронічних інфекціях верхніх і нижніх відділів сечовивідних шляхів, гропринзин застосовується при вірусних інфекціях, викликаних вірусом простого герпеса, «Фармацитрон» застосовується для симптоматичного лікування інфекційних і вірусних респіраторних захворювань, «Лоргексиин» - для профілактики венеричних захворювань, «Енап» - при артеріальній гіпертензії, «Аспаркам» - для терапії при хронічних захворюваннях серця, «Нейро норм» - при розладах мозкового кровообігу, «Реліф» - для лікування геморою, серцево-судинних хвороб, «Фуросемід» - при набряках, аббо при хронічній нирковій недостатності, а також засоби гігієни. Отже, як видно, зазначені ліки жодним чином не стосуються завданих травм, крім того вказані препарати не призначалися позивачці сімейним, або черговим лікарем.

Інші медичні препарати купувалися позивачкою у проміжки часу, які не можуть встановити причинно-наслідковий зв`язок між отриманням нею травм саме від дій ОСОБА_2 та ціллю, з якою купувалися дані медичні препарати.

Інших доказів, які б підтверджували купівлю позивачкою ліків в проміжок часу, коли їй були завдані ушкодження, суду не надано.

Із матеріалів справи вбачається, що за результатами судово медичної експертизи, у позивачки було наявне застаріле пошкодження згинача ІІ п. лівої кисті. Натомість, як вбачається із записів чергового лікаря, у ОСОБА_1 , після звернення до лікаря була виявлена різано-давлена рана ІІ пальця правої кисті з пошкодженням розгинача останнього. Різниця між висновком експерта та записами чергового лікаря свідчить про відсутність зв`язку між даними ушкодженнями та означає, що дані ушкодження було отримано позивачкою внаслідок різних подій.

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту порушеного права не абстрактні, і не можуть формулюються позивачем як завгодно, а визначені виключно законом.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачка не довела, що вона понесли витрати на лікування, то заяви позивачки про те, що вона має право на таке відшкодування, не можуть слугувати підставою для задоволення позову.

Отже, у суду немає підстав для задоволення заявленого позову в частині стягнення майнової шкоди із відповідача на користь позивачки.

Щодо позовної вимоги про компенсацію (позивачка зазначає стягнення) моральної шкоди з відповідача, то така вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторона, яка пред`являє вимогу відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту у порядку, встановленому процесуальними нормативно-правими актами.

На підтвердження доводів про те, що позивачка докладає значних зусиль для лікування, не надала жодних доказів.

Показання свідків свідчать про наявність більше ніж 10-річних систематичних конфліктних ситуацій, які створюють та провокують позивачка зі своїм сином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав показання проте, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протиправно поводилися, що виражалося у словесних образах та погрозах щодо відповідача та його сім`ї, тому він не витримав цього.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_1 систематично провокує на конфлікт не лише щодо ОСОБА_2 , а й і її, її чоловіка та інших сусідів по вулиці, де проживає позивач.

Свідок ОСОБА_9 надав аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що конфлікти ОСОБА_3 із усіма сусідами тривають більше 10 років. Пояснила, що всі конфлікти провокують та починають ОСОБА_3 . Ніхто їх не чіпає та обходять далеко, але сварки все одно виникають, бо ОСОБА_3 самі їх створюють.

Тобто причиною конфлікту 10.11.2016 р. стали систематичні протиправні дії саме зі сторони позивачки.

Судом також враховуються положення діючого законодавства.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (надалі за тестом постанова Пленуму) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З огляду на положення ст. 23 ЦК України та п. 5 постанови Пленуму для застосування такої міри відповідальності як відшкодування (компенсація) моральної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки особи, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача моральної шкоди, вини останнього в її заподіянні. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки суб`єкта нормою права.

Позивачка тривалий час провокувала ОСОБА_2 на конфліктні ситуації своїми протиправними діями, що підтверджено у судовому засіданні поясненнями сторін, свідків та підтверджується письмовими доказами.

І хоча відповідач був засуджений за ч.2 ст. 125 КК України, проте з урахуванням причин конфлікту суд вважає, що притягнення відповідача до кримінальної відповідальності вже є достатньою компенсацією за моральну шкоду позивачці.

Окрім того під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснила, що вважає себе потерпілою більше від дій дружини ОСОБА_2 , ніж від нього. Крім того, навіть під час судового розгляду позивачка провокувала відповідача, інших учасників справи, а також свідків на конфлікт без всякої на те причини, в результаті чого декілька разів отримувала попередження про недопустиму поведінку в суді.

За наведеного відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та компенсацію моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 15 листопада 2021 р.