СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/3039/21

пр. № 2/759/3371/21

06 вересня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретарів судового засідання: Грень О.О., Кушнірчук А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «УКРБУДМОНТАЖ» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «УКРБУДМОНТАЖ» (далі - ТОВ «БК «УКРБУДМОНТАЖ») про стягнення заробітної плати та середнього заробітку, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила стягнути з відповідача на її користь нараховану та не виплачену заробітну плату в розмірі 10 929,96 грн, та середній заробіток за весь час затримки виплат при звільненні в розмірі 30 915,72 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з 02 жовтня 2020 року по 18 грудня 2020 року вона знаходилась в трудових відносинах з ТОВ «БК «УКРБУДМОНТАЖ». 02 жовтня 2020 року її було прийнято на посаду «юристконсульт» відповідно до Наказу № 89-к від 01.10.2020, про шо свідчить запис № 9 в трудовій книжці НОМЕР_1 . 18 грудня 2020 року звільнена з посади «юристконсульт» відповідно до Наказу № 116-к від 28.12.2020 за угодою сторін в порядку п.1, ч. 1, ст. 36 Кодексу законів про працю України що підтверджується записом № 10 в трудовій книжці НОМЕР_1 .

За час трудових відносин відповідачем нарахована, але не виплачена в день звільнення 18 грудня 2020 року, заробітна плата за листопад - грудень 2020 року, що підтверджується Розрахунковим листком за листопад 2020 - грудень 2020 року, що є грубим порушенням ч.І ст. 116 КЗпП України.

На момент розгляду справи в суді - 12 травня 2021 року відповідач так і не здійснив розрахунок з позивачем та не виплатив нараховані кошти. У зв`язку з чим просила позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 15.02.2021 року головуючим у справі визначено суддю Твердохліб Ю.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено розглядати справу з викликом (повідомленням) учасників справи (а.с. 19).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2021 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог (а.с. 71).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 48, 67-68, 69,76).

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає за можливим заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 02 жовтня 2020 року по 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 знаходилась в трудових відносинах з ТОВ «БК УКРБУДМОНТАЖ».

02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду «юристконсульт» на підставі Наказу № 89-к від 01.10.2020 року, що підтверджується записом № 9 в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 6).

18 грудня 2020 року ОСОБА_1 звільнена з посади «юристконсульт» на підставі Наказу № 116-к від 28.12.2020 за угодою сторін в порядку п.1, ч. 1, ст. 36 Кодексу законів про працю України, шо підтверджується записом № 10 в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 6).

Борг ТОВ «БК УКРБУДМОНТАЖ» по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період листопад- грудень 2020 року становить 10929,96 грн, що підтверджується розрахунковими листами за листопад та грудень 2020 року(а.с. 7)

Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 КЗпП України, на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Питання щодо порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою (працівником) та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті працівнику при звільненні, врегульовані нормами ст. 116 і 117 Кодексу законів про працю України.

Так, статтею 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача, гарантоване ст. 43 Конституції України та не виплачені всі належні до виплати суми в день звільнення, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачена заробітна плата за листопад 2020 року у розмірі 6 037,50 грн та загрудень 2020 року у розмірі 4 892,46 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.95, № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. 2 вказаного Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, перевіривши наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, враховує наступне.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, її середньоденний заробіток складає 312,28 грн. (6037,50 грн (листопад) + 4 892,46 (грудень) = 10 929,96 грн :35 (робочі дні) = 312,28 грн). При цьому позивач взяв для визначення середнього заробітку листопад та грудень 2020 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено 18.12.2020 року, а тому 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата - листопад, грудень 2020 року.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку становить 30 915,72 грн (312,28 (середньоденний заробіток) *99 (дні затримки виплати)) та підлягає стягненню з відповідача.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 116, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 275, 279, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «УКРБУДМОНТАЖ» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «УКРБУДМОНТАЖ» на користь ОСОБА_1 невиплачену при звільненні заробітну плату у розмірі 10 929 (десять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 96 копійок та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.12.2020 року по 17.05.2021 року у розмірі 30 915 (тридцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 72 копійки.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БК «УКРБУДМОНТАЖ» на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Лисичанськ, Луганської області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «УКРБУДМОНТАЖ», , адреса: 03194, м. Київ, бульвар Кольцова, 14-д, оф. 610.

Повний текст рішення виготовлено 06.09.2021.

Суддя Твердохліб Ю.О.