ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2026/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3070/21 Категорія: Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2021 року, ухваленого в складі судді Демчика Р.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 жовтня 2018 року йому було повідомлено про підозру від 26 квітня 2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло. Цього ж дня, йому було повідомлено ще про одну підозру від 26 квітня 2018 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою стаття 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Також, йому було повідомлено про підозру від 11 травня 2018 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2018 року у справі №712/6693/18 клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного відділу поліції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Остапенка Я.О., погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури Штомпелем М.А. про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою задоволено. Надано дозвіл на затримання ОСОБА_1 в якості підозрюваного у кримінальному провадженні №0000241 від 13 лютого 2018 року, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2018 року у справі №712/6693/18 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22.00 по 06.00 години.

Таким чином, вільне пересування позивача було обмежено, він не міг працювати, лікуватись та здійснювати звичні для його життєдіяльності речі, чим було порушеного його нормальний життєвий уклад. При цьому, будь-яких інкримінованих йому злочинів не вчиняв.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2018 року у справі №712/14669/18 надано тимчасовий доступ до речей та документів оператора телекомунікаційних послуг (мобільного зв`язку) «Лайфселл» на отримання інформації про вхідні, вихідні дзвінки, дзвінки під час яких з`єднання не відбулися (нульові дзінки), sms-повідомлення про з`єднання із зазначенням типу, дати, часу, тривалості дзвінків, номерів абонентів з`єднань, абонентських номерів оператору мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» в зоні дії базових станцій компанії ТОВ «Лайфселл» з розшифровкою місця знаходження базових станцій в період часу з 00 год. 00хв. 06 лютого 2018 року по 23 год. 59хв. 06 березня 2018 року.

Вказане здійснено відносно номерів телефонів позивача, чим на його думку, порушено відносно нього частину першу статті 31 Конституції України за якою, кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції.

Оскільки позивач не вчиняв жодного злочину, а будь-які прямі докази, які б вказували, що саме він їх вчинив були відсутні - органами слідства було безпідставно порушено конфіденційність його спілкування та отримано доступ до всіх його дзвінків, смс, пересувань і т.д., чим було завдано йому моральних страждань.

В подальшому, 01 грудня 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та запідозрено його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.3 ст. 185 КК України, а саме - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням у житло; ч.3 ст. 185 КК України, а саме - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням у житло, вчиненої повторно; ч.2 ст. 289 КК України, а саме - у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно з проникненням у приміщення, ч.1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

03 грудня 2018 року прокурором Черкаської місцевої прокуратури Міняйло С.С. затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 289 КК України.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2019 року у справі №707/2615/18 залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року виправдано ОСОБА_1 та визнано невинуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України.

Період перебування позивача під слідством та судом становить 2 роки 2 місяці та 26 днів, а саме з 04 жовтня 2018 (дата вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень) по 29 грудня 2020 року (набрання законної сили виправдувальним вироком).

Протягом вказаного періоду позивач був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації життя. Сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням мав для нього стресові наслідки, оскільки він був змушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призвело до хвилювань, які вплинули на його звичний уклад життя, тобто зумовили моральні страждання і переживання.

Внаслідок безпідставного перебуванням під слідством та судом позивачу завдано психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків, тому дії органів досудового розслідування та прокуратури нанесли йому моральну шкоду.

Оскільки строк перебування під слідством та судом становить 26 місяців та 26 днів, вважає, то у грошовому виразі розмір завданої йому моральної шкоди має становить 161220 гривень, із розрахунку одна мінімальна заробітна плата встановлена в Україні у 2021 році (6000 гривень) за кожен місяць перебування під слідством та судом.

З урахуванням фактів проведення обшуку за місцем проживання позивача, обрання запобіжного заходу відносно нього у вигляді домашнього арешту, факту втручання у конфіденційне листування, погіршення відносин із власником будинку де він проживає та сусідами, неможливістю вільно розпоряджатися своїм часом (працювати, лікуватися, відпочивати, тощо), тривалого двохрічного розгляду справ у суді, вважає розумним та справедливим збільшити розмір моральної шкоди.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь на відшкодування моральної шкоди 180000 гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з державного бюджету на користь ОСОБА_1 в сумі 161220 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок незаконного порушення проти позивача кримінальної справи, незаконного звинувачення у вчиненні злочинів, незаконного застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 22.00год. до 06.00год. з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, незаконного проведення обшуку у його житлі та розкриття конфіденційності листування та спілкування, позивач зазнав моральних страждань: були порушені його права як громадянина, оскільки він був позбавлений можливості працювати і жити повноцінним життям. В період слідства не міг вільно пересуватися, не мав можливості вільно реалізовувати свої плани, звички, бажання, погіршилися його відносини в життєвих стосунках з оточуючими, довелося докладати значних зусиль для поновлення попереднього стану.

Позивач перебував під слідством та судом 26,87 місяців ,період перебування позивача під слідством та судом обрахований з моменту вручення йому повідомлення про підозру по дату винесення Черкаським апеляційним судом ухвали, якою залишено виправдувальний вирок суду першої інстанції без змін.

Щодо вимоги позивача про збільшення розміру моральної шкоди до розміру 180000 гривень то, з огляду на обставини справи та дослідженні судом докази, суд не знайшов достатніх підстав для задоволення вказаної вимоги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управлінням національної поліції в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаюсь на порушення норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом неправильно було застосовано норму матеріального, не враховані конкретні обставини справи, поза доказуванням залишилися характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, погіршення стану здоров`я.

Позивач в підтвердження своїх доводів про заподіяння моральної шкоди мав надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо. У рішенні суду не зазначено, а відповідно і не досліджено питання якими конкретно діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду. Також позивачем, обґрунтовуючи позовні вимоги, не надано до суду жодного судового рішення про визнання протиправними дій як Головного управління Національної поліції в Черкаській області так і слідчих. Таким чином, апелянт вважає, що не доведено порушення прав позивача, яке призвело до моральних страждань.

У відзиві Державна казначейська служба України посилаючись на обґрунтованість апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів наявності завдання моральної шкоди та не доведено причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями правоохоронних органів.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 2 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.ч. 1,2,7 ст. 1176 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон), виникає зокрема у випадку постановлення виправдувального вироку суду (п.1 ч.1 ст. 2 Закону).

У випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян громадянинові відшкодовується зокрема моральна шкода (стаття 3 Закону).

Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.ч. 1,5,6 ст. 4 Закону).

Згідно зі статтею 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, у разі постановлення виправдувального вироку суду, особа, права якої було порушено внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незалежно від вини посадових осіб органів, якими була завдана шкода, має право на одноразове відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 слідчим СВ Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції головного управління національної поліції в Черкаській області Остапенком Я.О. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло (а.с. 16-17)

Цього ж дня, йому було повідомлено ще про одну підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу (а.с. 18-19).

Також, цього ж дня йому було повідомлено ще одну підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу (а.с. 20-21).

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2018 року у справі №712/6693/18 задоволено клопотання слідчого СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Остапенка Я.О., погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури Штомпелем М.А. про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_1 .

Надано дозвіл на затримання ОСОБА_2 в якості підозрюваного у кримінальному провадженні №0000241 від 13 лютого 2018 року, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с.26-27).

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 жовтня 2018 року у справі №712/6693/18 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП Черкаській області Остапенка Я.О. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22.00 по 06.00 години, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Підозрюваному ОСОБА_1 роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справа з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків. Також визначено строк дії ухвали тривалістю 60 днів, тобто з 05 жовтня 2018 року по 03 грудня 2018 включно.

Покладено на ОСОБА_1 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, та зобов`язано: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання слідчому його паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (а.с. 29-30).

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2018 року у справі №712/14669/18 надано тимчасовий доступ до речей та документів оператора телекомунікаційних послуг (мобільного зв`язку) «lifecell» на отримання інформації про вхідні, вихідні дзвінки, дзвінки під час яких з`єднання не відбулися (нульові дзвінки), sms-повідомлення про з`єднання із зазначенням типу, дати, часу, тривалості дзвінків, номерів абонентів з`єднань, абонентських номерів оператору мобільного зв`язку ТОВ «lifecell» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в зоні дії базових станцій компанії ТОВ ««lifecell» з розшифровкою місця знаходження базових станцій в період часу з 00 год. 00 хв. 06 лютого 2018 року по 23 год. 59 хв. 06 березня 2018 року. Вказане здійснено відносно номерів телефонів, якими користувався ОСОБА_1 (а.с. 37-38).

01 грудня 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, зазначено, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.3 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням у житло; ч.3 ст. 185 КК України- таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаній з проникненням у житло, вчиненої повторно; ч.2 ст. 289 КК України - у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно з проникненням у приміщення, ч.1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу (а.с. 40-43).

03 грудня 2018 року прокурором Черкаської місцевої прокуратури Міняйло С.С. затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 289 КК України (а.с. 44-50).

03 грудня 2019 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року у справі №707/2615/18 виправдано ОСОБА_1 та визнано його невинуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України, у зв`язку з недоведеністю обвинувачення (а.с. 53-57, 69-79).

Таким чином наявні підстави визначені законом для відшкодування шкоди позивачу.

Обґрунтовуючи власні позовні вимоги позивач стверджував, що внаслідок безпідставного перебування під слідством та судом йому було завдано моральних страждань, що призвело до погіршення психологічного стану, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, тому дії органів досудового розслідування та прокуратури нанесли йому моральну шкоду.

Внаслідок незаконного засудження, ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», правовий висновок про що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц.

Так як позивач у цій справі перебував у статусі підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному провадженні, по результатам розгляду якого його було виправдано судом, в силу вищенаведених положень п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» він має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначається, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.ч.2, 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

В силу викладеного, апеляційний суд погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції в цій справі про необхідність стягнення з державного бюджету на користь позивача, виправданого у вчиненні кримінальних правопорушень, моральної шкоди, розмір якої визначається з урахуванням вимог відповідного законодавства.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи скаржника у справі про те, що судом не враховані конкретні обставини справи, поза доказуванням залишилися характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, адже право на стягнення моральної шкоди у позивача виникло на підставі закону із самого факту наявності у нього моральних страждань через незаконне перебування у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні.

З огляду на це, апеляційний суд також відхиляє доводи скаржників щодо недоведеності факту завдання позивачу моральної шкоди.

Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати.

У постанові від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до абз. 1 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000 гривень.

За змістом п. 14 ч.1 ст.3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 43 КПК України виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Отже, розмір моральної шкоди необхідно визначати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на час розгляду справи, за кожен місяць перебування під слідством і судом, а саме, починаючи з часу повідомлення позивачу про підозру та до набрання виправдувальним вироком законної сили.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 серпня 2020 року по справі №607/10144/18.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, місцевий суд вказав, що період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, тобто з 04 жовтня 2018 року до 29 грудня 2020 року, дати винесення ухвали Черкаського апеляційного суду, яким залишено виправдувальний вирок без змін.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом було вірно визначено та обґрунтовано період та розмір моральної шкоди, на відшкодування якої має право позивач, тому апеляційний суд відхиляє доводи ГУ Національної поліції в Черкаській області в цій частині.

Виходячи з поняття притягнення до кримінальної відповідальності даного в статті 3 КПК України, застосуванню до даних правовідносин серед іншого підлягає і частина 1 статті 1176 ЦК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області- залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 2 грудня 2021 року.

Судді