Справа № 314/46/21
Провадження № 2/314/572/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.08.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/46/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.04.2007 з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), а на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.12.2015 з нього стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу). 25.09.2017 рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області у справі № 314/1869/17 було зменшено розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей з 1/4 до 1/6 частини (відносно кожної дитини окремо). Після постановлення вказаного рішення у його житті відбулися зміни, внаслідок яких він опинився у скрутному матеріальному становищі. Так, він проходив службу у Збройних Силах України, де отримав захворювання, пов`язане із захистом батьківщини, внаслідок якого втратив професійну працездатність, ступінь втрати якої станом на 27.05.2020 складає 10 %. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2020 його було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, направлено для зарахування на військовий облік до Вільнянського РВ Запорізької області. Зазначає, що на теперішній час через захворювання він не має можливості повноцінно працювати. У зв`язку з викладеним, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 до 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на одну дитину відповідного віку, а також зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 до 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на одну дитину відповідного віку.

Ухвалою суду від 19.01.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.03.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 25.03.2021 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що ще до звільнення з лав Збройних Сил України позивач мав заборгованість зі сплати аліментів, станом на 01.01.2021 розмір такої заборгованості складає 9156,20 грн. Крім того, відповідач зазначила, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області було розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, з урахуванням майнового стану платника аліментів вже було зменшено з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу). Вважає, що на цей час відсутні підстави для ще більшого зменшення розміру аліментів, а надані позивачем документи свідчать, що захворювання, яке стало підставою для звільнення з військової служби, набуте ще у 2015 році, тобто до постановлення судом попереднього рішення про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного, відповідач ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивач виконує свій обов`язок щодо сплати аліментів нерегулярно, має заборгованість. Вважає, що отримане ще у 2015 році захворювання не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки у 2017 році рішенням суду розмір аліментів вже зменшувався. На думку відповідача, позивачем та його представником не надано доказів, що отримане захворювання перешкоджає позивачеві працевлаштуватися на іншу роботу. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, відзиву на позов не надав, у зв`язку з чим причина неявки визнана судом неповажною, а розгляд справи проведений за його відсутності.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мають неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.04.2007 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу).

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.12.2015 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу).

На підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.09.2017 у справі № 314/1869/17 зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Цим же рішенням зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Вказане рішення набрало законної сили 06.10.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом-платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Частиною 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Верховний Суд України в постанові від 0.02.2014 у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України).
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначив, що він проходив службу у Збройних Силах України, де отримав захворювання, пов`язане із захистом батьківщини, внаслідок якого втратив професійну працездатність, ступінь втрати якої станом на 27.05.2020 складає 10 %. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2020 його було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, направлено для зарахування на військовий облік до Вільнянського РВ Запорізької області. Зазначає, що на теперішній час через захворювання він не має можливості повноцінно працювати, тому опинився у скрутному матеріальному становищі.
Так, дійсно з свідоцтва про хворобу № 657 від 26.03.2020 вбачається, що ОСОБА_4 має захворювання у вигляді малих залишкових змін вилікуваного туберкульозу у вигляді поодиноких щільних вогнищ, верхньої частки лівої легені Кат. 5.1 без порушення функції зовнішнього дихання; ізольованих явищ міжхребцевого остеохондрозу, деформуючого спондильозу І (першого) ступеня поперекового відділу хребта, без порушення функцій; далекозорості лівого ока ступенем 1,0Д при гостроті зору 0,65 без корекції на віддаль та 1,0 з корекцією вдаль. Вказані захворювання визнані такими, що пов`язані із захистом Батьківщини та проходженням військової служби.
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АР № 0015182, станом на 27.05.2020 ступінь втрати ОСОБА_4 професійної працездатності у відсотках складає 10 %.
Позивач зазначає, що саме професійне захворювання стало підставою для його звільнення з лав Збройних Сил України. Разом з тим, як вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 119 від 21.04.2020 ОСОБА_4 звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 99-РС від 21.04.2020 відповідно до підпункту "й" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Згідно з цією нормою, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації): які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Таким чином, підставою для звільнення ОСОБА_4 з посади командира бойової машини 2 взводу противотанкових керованих ракет 2 батареї противотанкових керованих ракет противотанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 було саме відмова позивача продовжувати військову службу під час особливого періоду, а не встановлене захворювання, яке б перешкоджало подальшому проходженню військової служби.

Будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність подальшого лікування з приводу отриманого захворювання (медичні довідки, виписки з лікувальних закладів, висновки спеціалістів, тощо), а також доказів, як б підтверджували відсутність можливості працевлаштування позивача у зв`язку із отриманим захворюванням, ОСОБА_4 не надано.
Крім того, не надав позивач і належних доказів зміни свого матеріального становища, зокрема, довідки про доходи. В свою чергу, з розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Діденко-Грецькою К.В. 24.03.2021 вбачається, що з квітня 2020 року ОСОБА_4 здійснювались виплати по аліментам на користь відповідача ОСОБА_2 .
Таким чином слід зазначити, що позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я матеріали справи не містять.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП відсутній, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа: Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, Вільнянська ОТГ, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 4), про зменшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 19.08.2021.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович
19.08.2021