Провадження № 4-с/756/123/21
У Х В А Л А

29 листопада 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Мушкетик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просив:зобов`язати останнього зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритим АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 до 23 липня 2021 року; повернути на вказаний рахунок суму стягнутих коштів у розмірі 1 120,18 грн; заборонити державному виконавцю арештовувати зазначений рахунок; визнати бездіяльність Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ протиправною щодо неналежного направлення ОСОБА_1 документів виконавчого провадження № 64805551; зобов`язати Подільське РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ скерувати скаржнику постанову про відкриття виконавчого провадження № 64805551 рекомендованим листом; визнати останнього таким, який не повідомлений Подільським РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ належним чином про відкриття виконавчого провадження № 64805551.

В обґрунтування скарги зазначав, що 16 березня 2021 року Подільським РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ на підставі виконавчого провадження № 64805551 було накладено арешт на грошові кошти скаржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать позивачу у сумі 1120,18 грн. На час подачі даної заяви відділом не було направлено ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження № 64805551.

Внаслідок вказаного державним виконавцем протиправно накладено арешт на банківський рахунок скаржника № НОМЕР_1 , відкритий АТ «Ощадбанк», який є його єдиним джерелом існування та сплати аліментів.

У судовому засіданні скаржник наполягав на задоволенні його скарги.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила.

Державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи норму вказаної статті, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі учасників справи, які не з`явилися.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.08.2020 та до досягнення дитиною повноліття. Також рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно починаючи з 25.08.2020 та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Додатково рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2021 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року залишено без змін.

З вищенаведеного вбачається, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року набрало законної сили 21 січня 2021 року.

Посилаючись на рішення Європейського Суду з прав людини від 05 липня 2012 року у справі «Глоба проти України», Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2018 року у справі № 905/3542/15 підкреслив, що основна мета виконавчого провадження - виконання судового рішення, яке у державі, що визнала верховенство права, не може залишатися невиконаним на шкоду одній із сторін, а держава повинна вжити усіх необхідних кроків, у межах своєї компетенції, для виконання остаточного рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 звернула увагу на те, що виконання судового рішення має бути зручним насамперед для стягувача і не створювати для нього зайвих перешкод і витрат. Виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 442/2670/17).

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Супровідним листом від 15.02.2021 Оболонським районним судом на адресу Подільського РВ ДВС у м. Києві було направлено виконавчий лист про стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь держави по справі № 2/756/5267/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Постановою державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Харитоненко К.В. від 12.03.2021 відкрито виконавче провадження № 64805551 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського суду м. Києва № 2/756/5267/20 від 15.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн.

Постановою державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Харитоненко К.В. від 16.03.2021 накладено арешт на грошові кошти скаржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1 120,18 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно із копією витягу з журналу вихідної кореспонденції, що міститься в матеріалах справи, копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 64805551 була направлена за адресою боржника за вихідним номером 23038 від 12.03.2021. Проте жодного підтвердження направлення постанови про відкриття виконавчого провадження або її вручення боржнику засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням матеріали виконавчого провадження не містять. Неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження свідчить про обмеження його прав.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо неналежного направлення боржнику ОСОБА_1 документів виконавчого провадження № 64805551.

У судовому засіданні встановлено, що станом на день розгляду скарги матеріали виконавчого провадження № 64805551 так і не були надіслані боржнику ОСОБА_1 .

Порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не направлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

У зв`язку з вищевказаним суд приходить до висновку про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо ненаправлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 64805551 від 12.03.2021 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відносно інших заявлених вимог суд вважає необхідним відмовити у їхньому задоволенні та зазначити наступне.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи не вдається встановити, що заборгованість в рамках виконавчого провадження № 64805551 скаржником повністю сплачена, а рішення суду виконується.

Також суд звертає увагу заявника, що норми Законів України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не містять заборони виконавцям забезпечувати виконання рішень судів шляхом накладення арешту на кошти боржника.

Відповідно до положень абз. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Зокрема ст. 447 ЦПК України надає стороні виконавчого провадження право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, якщо порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом наведених норм однією з обов`язкових умов для задоволення скарги є доведеність факту порушення прав боржника внаслідок дій виконавця. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а заявник посилається лише на формальне недотримання закону у суду немає правових підстав для задоволення скарги.

Також скаржнику необхідно роз`яснити, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Положення Закону України «Про виконавче провадження» наділяють орган державної виконавчої служби дискреційними повноваженнями щодо здійснення виконавчих дій і суд не може підміняти собою орган державної влади.

Керуючись ст. 4-5, 12-13, 81, 447-453 ЦПК України; на підставі ст. 1, 3, 4, 5, 12, 24, 25, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

у х в а л и в:

Скаргу - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо неналежного направлення боржнику ОСОБА_1 документів виконавчого провадження № 64805551.

У іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 02 грудня 2021 року.

Суддя: І.В. Белоконна