ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Кривчун Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30 серпня 2021 року, постановлену суддею Чувановою А.М. (повний текст складено 03 вересня 2021 року),

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и в:

14.12.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та ухвалою суду від 14.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

10.08.2021 позивач подала в суд заяви з процесуальних питань, а саме: про призначення у справі технічної експертизи документу оригіналу «Підсумкової контрольної роботи з англійської мови за 1 семестр 2019-2020 навчального року учня 5-А класу Полтавського НВК №16 Вовка Матвія» для визначення відносної давності виконання документа або його фрагментів, а також послідовності нанесення штрихів, що перетинаються, поставивши на вирішення експерта питання: що раніше було нанесено на аркуш із зошита штамп чи напис найменування роботи зі словом «контрольна»?

Крім того, позивач ОСОБА_1 заявила про виклик у судове засідання свідків неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 для підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат Горбенко П.В. у судовому засіданні від 30.08.2021 заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої цивільної справи в апеляційному порядку.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.08.2021 відмовлено у задоволенні клопотань позивача ОСОБА_1 про виклик свідків та про призначення у справі технічної експертизи документу.

Зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації до вирішення Полтавським апеляційним судом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Полтавського навчально-виховного комплексу №16 про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності (справа №554/2570/20).

Ухвала районного суду вмотивована тим, що позивачем заявлено клопотання про призначення експертизи для вирішення питань, які не входять до предмета доказування та які не потребують спеціальних знань, а тому вказане клопотання є не обґрунтованим.

Відмова у задоволенні клопотання про виклик неповнолітніх свідків вмотивована відсутністю посилань позивача про те, які саме обставини можуть підтвердити заявлені нею свідки, тоді як сама позивачка у заяві фактично вказала, що неповнолітні особи не зможуть довести своїми показаннями обставини, на які вона посилається у позові.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції прийняв до уваги, що вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Полтавського навчально-виховного комплексу №16 про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності безумовно вплине на вирішення даної цивільної справи.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою, оскаржила її в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення клопотання про виклик свідків і призначення експертизи, відмовивши у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заперечує висновок районного суду, що заявлена до призначення експертиза стосується вирішення питань, які не входять до предмета доказування. Зазначає, що до предмету доказування входять ті обставини, які можуть бути підтверджені та/або спростовані висновком експерта по вказаним питанням.

Наполягає, що заявлені до виклику в суд свідки можуть підтвердити ті обставини, якими обґрунтовано позов, зокрема, що вона під час уроку англійської мови 17.12.2019 у присутності всього класу не називала сина відповідача образливим словом та ще й під час того, як він виривав подвійний аркуш із зошита для написання самостійної роботи, бо вона не пригадує, що він його виривав. Тоді як підсумкова контрольна робота виконана не на вирваному із його зошита аркуші, а на тому, який вона заздалегідь проштампувала і видала йому.

Вважає, що районний суд, не заслухавши свідків, зробив помилковий висновок про те, що неповнолітні особи не зможуть довести своїми показаннями обставини, якими обґрунтовано позов.

Звертає увагу, що представник відповідача не навів підстав, за яких неможливо розглянути дану справу до вирішення іншої, а районний суд не мотивував, в чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно п.14 ч.1 ст.353, ч.2 ст.369 ЦПК України справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 невідкладно і негайно після набрання чинності рішення у даній справі спростувати недостовірну інформацію про те, що 17 грудня 2018 року вона, ОСОБА_1 , як вчитель англійської мови, під час уроку англійської мови у присутності всього класу назвала її сина ОСОБА_7 образливим словом під час того, як він виривав подвійний аркуш із зошита для написання самостійної роботи; що наступного дня (тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спробувала чинити тиск на дитину ( ОСОБА_7 ) та назвала його «брехуном»; що наступного дня по телефону спробувала переконати відповідача у тому, що її син «брехун», яку вона поширила, подавши 19 грудня 2019 року директору Полтавського НВК №16 заяву із зазначеною інформацією, шляхом подачі до Полтавського навчально-виховного комплексу №16 письмової заяви про відкликання зазначеної заяви із вказаною недостовірною інформацією і про спростування цієї інформації./а.с.1-6/

10.08.2021 позивач ОСОБА_1 подала в суд заяви з процесуальних питань, а саме:

- про призначення у справі технічної експертизи документу оригіналу «Підсумкової контрольної роботи з англійської мови за 1 семестр 2019-2020 навчального року учня 5-А класу Полтавського НВК №16 Вовка Матвія»/а.с.104/;

- про виклик у судове засідання свідків неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 /а.с.103/

30.08.2021 представник відповідача - адвокат Горбенко П.В. заявив про зупинення провадження у справі в порядку п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського навчального виховного комплексу №16 про скасування наказу №208 к/тм директора Полтавського навчально виховного комплексу №16 від 23.12.2019 (справа №554/2570/20).

Заявлене клопотання вмотивовано неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, рішення в якій матиме суттєве значення для вирішення спору.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи та виклику свідків, суд першої інстанції виходив з підстав його необґрунтованості, оскільки вирішення заявленого у клопотанні для призначення експертизи питання не входить до предмета доказування, та позивач не вказала, які саме обставини може підтвердити кожен із заявлених свідків.

Задовольняючи клопотання представника відповідача та зупиняючи провадження у справі, районний суд, посилаючись на положення п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, прийшов до висновку, що вирішення судом справи №554/2570/20 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського НВК №16 про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності вплине на вирішення даної цивільної справи, тому зупинення провадження є необхідним.

Апеляційний суд, переглядаючи ухвалу місцевого суду в частині зупинення провадження у справі, погоджується з висновками суду першої інстанції, які зроблені з дотриманням норм процесуального права. При цьому колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже необхіддність у зупиненні провадження у справі згідно п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Разом із цим, відповідна підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Строки, на які зупиняється провадження у справі, визначені статтею 253 ЦПК України, згідно із пунктом п`ятим частини першої наведеної норми, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.6 ч.1 ст.251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Суд першої інстанції з урахуванням наведених норм процесуального права та, враховуючи рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 29.04.2021, постановлене у справі №554/2570/20, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського НВК №16 про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності відмовлено, дійшов правомірного висновку про те, що вирішення даної справи неможливо до остаточного вирішення іншої цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги правильність викладених висновків не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням та довільного тлумачення норм процесуального права на власну користь.

Стосовно доводів апеляційної скарги та її вимог скасувати ухвалу районного суду в частині відмови у задоволенні клопотань позивача про виклик свідків та про призначення технічної експертизи документу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.352 ЦПК України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Цей припис, згідно із позицією Конституційного Суду України, слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року №3-рп/2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовою якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц, у постанові від 13 березня 2019 року у справі №522/18296/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи упродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Звертаючись із апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №752/1016/17 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №668/8268/15-ц.

Виходячи з передбаченого ст.353ЦПК України переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду в частині відмови в задоволенні клопотання позивача про виклик свідків та про призначення експертизи не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30 серпня 2021 року в частині відмови в задоволенні клопотання позивача про виклик свідків та про призначення експертизи підлягає поверненню особі, яка її подала.

Отже, з урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30 серпня 2021 року в частині зупинення провадження у справі - без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.353, 357, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 30 серпня 2021 року про зупинення провадження залишити без задоволення; в частині відмови в задоволенні клопотання позивача про виклик свідків та про призначення експертизи - повернути особі, яка її подала.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30 серпня 2021 року в частині зупинення провадження у справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.11.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун