З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.10.2021 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Хитрука В.М.,
за участі секретаря судового засідання Яремчук С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Вікторія» про розірвання договору оренди землі -
24.12.2010 року між ОСОБА_2 та Приватною агрофірмою «Вікторія» укладено договір оренди земельної ділянки. Умовами договору оренди земельної ділянки передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі п`ять тисяч двісті гривень на рік. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. ПАФ «Вікторія» взяті на себе обов`язки по оплаті орендної плати за 2017, 2018, 2019, 2020 рік не виконала, орендну плату за вказані періоди не виплатила, що є систематичним порушенням умов договору оренди земельної ділянки. З часу укладення договору оренди відповідач земельну ділянку не обробляв, не використовував за цільовим призначенням.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просив справу розглянути без його участі.
Представник відповідача ПА «Вікторія» був належно повідомлений про день розгляду справи в суді, викликався в судове засідання, а саме на 10.09.2021 та 22.10.2021, але в судове засідання не з`явився без поважної причини, не повідомив про причини своєї неявки, позову не оспорив, відзив на позов не надав. Тому суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи письмово викладену згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позов повністю обґрунтований і підлягає до повного задоволення.
24.12.2010 року між ОСОБА_2 та Приватною агрофірмою «Вікторія» укладено договір оренди земельної ділянки. Умовами договору оренди земельної ділянки передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі п`ять тисяч двісті гривень на рік. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. ПАФ «Вікторія» взяті на себе обов`язки по оплаті орендної плати за 2017, 2018, 2019, 2020 рік не виконала, орендну плату за вказані періоди не виплатила, що є систематичним порушенням умов договору оренди земельної ділянки.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_1 .
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України щодо загальних положень про договір, Земельного кодексу України, а також Законом України «Про оренду землі».
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно вимог ч. 3 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин,договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. (ст.14 Закону).
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Спір між сторонами виник з приводу порушення істотних умов договору, зокрема щодо систематичної несплати орендарем орендної плати за період з 2017 року по 2020 роки.
Відповідно до частин першої та другої статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Умовами пункту 9 Договору оренди земельної ділянки від 24.12.2010 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі п`ять тисяч двісті гривень на рік. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється із урахуванням її індексації. Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного року.
Відповідно до вказаного договору оренди землі, одним із обов`язків орендаря своєчасне внесення орендної плати.
Згідно договору його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Приватна агрофірма «Вікторія» взяті на себе обов`язки по платі орендної плати за 2017, 2018, 2019, 2020 рік не виконала, орендну плату за вказані періоди не виплатила, що є систематичним порушенням умов договору оренди земельної ділянки та підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за вказані періоди на вимогу однієї із сторін згідно Договору.
Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Отже, Приватна агрофірма «Вікторія» не надала суду належних і допустимих доказів про сплату позивачеві у 2017, 2018, 2019, 2020 роках орендної плати за використання належної позивачу на праві власності земельної ділянки, а тому існує факт систематичного порушення відповідачем умов договору оренди землі та наявність законних і достатніх підстав для його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Згідно із ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до частини 1статті 24 вказаного вище Закону орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до п. «д» ч. 1ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Враховуючи те, що згідно вимог Закону України «Про оренду землі» та умов спірного договору оренди землі на відповідача, як орендаря покладається обов`язок своєчасно вносити орендну плату на користь позивача - орендодавця, тягар доказування цих обставин, а саме виконання обов`язку щодо сплати орендної плати, покладається на відповідача. Останній, будучи обізнаним з вимогами позивача, його доводи не спростував, доказів виконання свого обов`язку перед орендодавцем не надав.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25.06.2011 року (справа №6-17цс11), у разі систематичного невиконання орендарем обов`язків, передбачених ст.ст.24,25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору оренди земельної ділянки, несплати орендної плати в установлений строк позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки підлягають задоволенню.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146пс 12. у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року і справі №183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 908,00 грн., оскільки вони підтвердженні квитанцією № ПН4025336 від 15.03.2021 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., а загалом 8908,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Приватної агрофірми «Вікторія» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 8908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: