ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30 листопада 2021 року м. Чернігів
Унікальний номер справи № 742/2354/20
Головуючий у першій інстанції Коротка А.О.
Апеляційне провадження № 22-з/4823/85/21
Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.
Учасники справи:
третя особа: Прилуцька міська рада Чернігівської області
розглянувши заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації речового права на нерухоме майно, третя особа: Прилуцька міська рада Чернігівської області,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: визнати за ним право власності на нерухоме майно, в порядку спадкування: на 1/2 частину 21/100 часток квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта - 16586434 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Прилуцькою державною нотаріальною конторою Прилуцького міського нотаріального округу 07.12.2006 року, реєстровий №1-5545, гр. ОСОБА_3 про право на спадщину за законом, що відкрилася зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , а саме: на 21/100 часток квартири АДРЕСА_1 , та скасувати державну реєстрацію речових прав ОСОБА_3 на нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 16586434.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.03.2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації речового права на нерухоме майно. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись із рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.03.2021 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 16.03.2021 року, і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.10.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.03.2021 року залишено без змін.

В ході апеляційного розгляду даної справи, до закінчення судових дебатів у справі, представником відповідача - адвокатом Чередніченком О.М., в порядку приписів ч.8 статті 141 ЦПК України, було зроблено заяву про надання відповідних доказів щодо понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, протягом п`яти днів після прийняття постанови апеляційним судом.

18.10.2021 року на адресу Чернігівського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла направлена ним у строки, визначені ч.8 статті 141 ЦПК України (а.с.198-205), заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн. В якості додатків ОСОБА_2 надано: копію ордеру на надання правової допомоги, детальний опис наданої адвокатом правничої допомоги, копія додаткової угоди №1 від 04.07.2021 року до договору про надання правничої допомоги, копія акту здачі-прийняття наданих послуг від 11.10.2021 року, квитанція від 08.10.2021 року.

19.10.2021 року представником відповідача ОСОБА_2 було надано апеляційному суду докази направлення позивачу ОСОБА_1 поданих документів (а.с.206-208).

Приписами п.3 ч.1 статті 270 ЦПК України регламентовано, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.3, ч.4 статті 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Як визначено ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 22.10.2021 року (а.с.210), заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі призначена до розгляду Чернігівським апеляційним судом за наявними у справі матеріалами, без виклику учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі, і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін, без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказаний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №750/2055/20.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 15.10.2020 року та додаткової угоди №1 від 04.07.2021 року до договору про надання правничої допомоги від 15.10.2020 року, адвокат Чередніченко О.М. взяв на себе зобов`язання щодо виконання правничої допомоги ОСОБА_2 по цивільній справі №742/2354/20 (а.с.96-97,202). Пунктом 2.1. додаткової угоди №1 від 04.07.2021 року до договору про надання правничої допомоги від 15.10.2020 року, сторони визначили, що за підготовку відзиву на апеляційну скаргу та представлення інтересів ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 сплачує адвокату Чередніченку О.М. винагороду у розмірі 5 000 грн.

Як вбачається із акту від 11.10.2021 року здачі-прийняття послуг за договором про надання правничої допомоги від 15.10.2020 року та додаткової угоди №1 від 04.07.2021 року (а.с.203), адвокат Чередніченко О.М. здав, а ОСОБА_2 прийняв надану правничу допомогу згідно вищезазначеного договору та додаткової угоди №1 від 04.07.2021 року. За надання правничої допомоги ОСОБА_2 , відповідно до п.п.2.1.,2.2. додаткової угоди №1, провів розрахунок із адвокатом ОСОБА_5 в сумі 5 000 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією Серії ББАВ №250654 від 08.10.2021 року (а.с.204).

Необхідно зазначити, що від позивача ОСОБА_1 не надходило клопотань про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу, у зв`язку із їх неспівмірністю, в контексті приписів ч.4, ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що необхідно задовольнити заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.03.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації речового права на нерухоме майно, третя особа: Прилуцька міська рада Чернігівської області. При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями: 137, 141, 270, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування реєстрації речового права на нерухоме майно, третя особа: Прилуцька міська рада Чернігівської області, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної додаткової постанови - 30.11.2021 року.

Головуючий: Судді: