ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8695/21 Справа № 180/824/21 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2021 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що знаходився у трудових відносинах з ВАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (правонаступник АТ "Марганецький ГЗК"). За час роботи отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. При первинному огляді МСЕК 07.06.2007року йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65 % та третю групу інвалідності. При повторному переогляді 02.06.2008року ступінь втрати професійної працездатності залишено без змін в розмірі 65 % та встановлено третю групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК. Вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності у нього наявна моральна шкода, оскільки він втратив професійну працездатність, було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений права реалізувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку із загальною слабкістю, втомою, болями. Через захворювання він багато часу знаходиться на лікуванні. Просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 390 000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень 00 копійок, з утриманням податку та обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року змінити, збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, що присуджений на користь позивача, до 390000грн., визначивши його без утримання податків, зборів та інших платежів.

В апеляційній скарзі АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (АТ Марганецький ГЗК) просить рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року змінити у частині розміру відшкодування моральної шкоди зменшивши розмір стягнутої з АТ Марганецький ГЗК на користь ОСОБА_1 суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків з 120000грн. до 65000грн. з утриманням податків та зборів.

У відзиві АТ Марганецький ГЗК на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року залишити без задоволення, змінити рішення у частині розміру відшкодування моральної шкоди зменшивши розмір стягнутої з АТ Марганецький ГЗК на користь ОСОБА_1 суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків з 120000грн. до 65000грн. з утриманням обов`язкових платежів.

Відзиви від інших учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скаргаи не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ВАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінатом", правонаступником якого є АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_1 , заведеної 22 липня 1975 року на ОСОБА_1 .

За час роботи на даному підприємстві він отримав професійні захворювання, які обумовлено умовами в яких він працював.

За висновком МСЕК Серії ДНА-02 № 017460 від 07.06.2007 року ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65% та встановлено третю групу інвалідності.

При повторному переогляді 02.06.2008 року ступінь втрати професійної працездатності залишено без змін в розмірі 65 % та встановлено третю групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК Серії ДНА-02 №025246.

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.05.2007 року встановлено причини виникнення професійного захворювання:тривала дія марганцю, пилу та важка праця.

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені статтями 153, 237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди підприємством внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Таким чином, оскільки професійне захворювання позивача, виникло з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, тому наявні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що розмір компенсації в сумі 120000грн. буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди позивачу.

Доводи апеляційної скарги АТ Марганецький ГЗК, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність вини в діях відповідача, як обов`язкової умови для відшкодування шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Посилання АТ Марганецький ГЗК в апеляційній скарзі на те, що позивач усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди, за умови доведеності такої шкоди, та не мають враховуватися судом при визначенні розміру моральної шкоди.

Також не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги посилання АТ Марганецький ГЗК на те, що позивачем не доведено наявність моральних страждань, оскільки внаслідок професійного захворювання позивачеві заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, призвели до зміни звичайного способу його життя, спричинили й інші негативні наслідки морального характеру, що вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Моральні страждання та переживання через погіршення стану здоров`я, постійні болі, прийом ліків, періодичне перебування у лікарнях змусили позивача терпіти через це моральні страждання. Через фізичний біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіцією в кінцівки, біль та обмеження рухів в плечових, ліктьових, тазово-стегнових і колінних суглобах, заніміння кінцівок, судоми в м`язах ніг, що призводить до суттєвого порушення ходи, він не має можливості вести активне життя, в результаті відчуває страх за своє здоров`я, постійний дискомфорт.

Згідно з положеннями ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що судом першої інстанції безпідставно було знижено розмір моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання та переживання позивача, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданим ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова