01.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/6033/21
Єдиний унікальний номер 205/6033/21
Провадження № 2о/205/147/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Кулябі Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження в порядку окремого провадження.

Заявник у своїй заяві посилалася на те, що на підставі договору дарування від 16 березня 1979 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого у реєстрі за № 2-1095, вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом з тим, у договорі дарування її ім`я було вказано як « ОСОБА_2 », хоча за паспортними даними вона є ОСОБА_1 . Внаслідок різності написання прізвища заявника в договорі дарування і паспорті на теперішній час виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника, та правовстановлюючим документом, який було видано на її ім`я. Заявник мала на меті розпорядитися належною їй власністю, проте у зв`язку з різністю написання прізвища, державним реєстратором було відмовлено у вчиненні реєстраційної дії через невідповідність написання прізвища обдарованої. Окрім цього, у договорі дарування помилково зазначена назва вулиці «Кропівницького», замість вірного « Кропивницького », що також унеможливлює вчинення державним реєстратором реєстраційних дій. Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт належності їй договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 16 березня 1979 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого у реєстрі за № 2-1095. Представник заявника у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Заінтересована особа Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради у судове засідання свого представника не направив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини не направлення свого представника судові не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування жилого будинку від 16 березня 1979 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого у реєстрі за № 2-1095, ОСОБА_4 подарувала, а заявник ОСОБА_1 прийняла у дар жилий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Прізвище ОСОБА_1 у зазначеному договорі дарування було зазначено як « ОСОБА_2 » (а.с. 9-10).

Разом з тим, в паспорті та довідці про присвоєння РНОКПП заявника її прізвище вказано як « ОСОБА_1 » (а.с. 5-6).

Різність написання прізвища заявника в договорі дарування і паспорті на теперішній час перешкоджає їй у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належним їй будинком.

З зазначеного вбачається, що в договорі дарування від 16 березня 1979 року невірно зазначено прізвище заявника замість « ОСОБА_1 » вказано « ОСОБА_2 », тому на теперішній час заявник не має змоги розпорядитися належною їй власністю.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З копії паспорта заявника вбачається, що її прізвище є « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_2 », за життя їй видавалися офіційні документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, технічний паспорт на будинок, інші документи (а.с. 5-6, 11-14).

За таких обставин суд вважає, що оскільки всі інші дані в паспорті та договорі дарування, які було видано заявнику, повністю співпадають, то заява підлягає задоволенню, а факт належності ОСОБА_1 договору дарування, виданого на ім`я ОСОБА_2 , встановленню.

Щодо вимог заявника про встановлення факту належності договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Пуктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до чинного ЦПК України юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Таким чином, факт ідентичності, чи тотожності, розбіжності у написанні адреси не підлягає встановленню у судовому порядку.

За таких обставин, вимоги заяви в частині визнання факту, що житловий будинок АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 454 гривень (а.с. 1), який відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 223, ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-6 ст. 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) договору дарування жилого будинку від 16 березня 1979 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого у реєстрі за № 2-1095, за яким ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар жилий будинок АДРЕСА_1 .

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: