Справа № 2-4470/10
Провадження № 6/405/23/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Л.А.

при секретарі - Нетесі С.М.,

за участю учасників справи:

представника заінтересованої особи ОСОБА_1 адвоката Данилюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому заяву Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: стягувач: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник Державна іпотечна установа звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження в межах примусового виконання судового рішення у цивільній справі 2-4470/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/KVN21-04-08 від 07.04.2008 року у розмірі 275 012,85 грн.

В обґрунтування вказаної заяви заявник Державна іпотечна установа посилається на те, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 29.11.2011 року скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.06.2010 року по цивільній справі № 2-4470/10 та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/KVN21-04-08 від 07.04.2008 року, - задоволено частково. В подальшому, 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та Банком укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В та відповідно до п.1.1 договору сторони уклали цей договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно договору застави майнових прав № 17/4-3 від 11.02.2015 року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань первісного кредитора (позичальника) за кредитним договором № 1/KVN21-04-08 від 07.04.2008 року. Крім того, пунктом 1.2 Договору передбачено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаних у додатках до цього Договору. При цьому, Подільським районним відділом державної виконавчої служби у м. Кропивницькому ПСМУМЮ винесено постанову про відкриття виконавчих проваджень № 59905802 від 28.08.2019 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та № 46783022 від 10.03.2015 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Таким чином, згідно умов Договору Державна іпотечна установа стала новим кредитором за кредитним договором №1/KVN21-04-08 від 07.04.2008 року, а внаслідок того, що судом ухвалено рішення на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Державна іпотечна установа є стороною виконавчих проваджень по справі № 2-4470/10, у зв`язку з чим, виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження.

Представник заявника Державної іпотечної установи повідомлений про час та місце розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, в судове засідання не з`явився, повідомлений судом належним чином, при цьому, в заяві про заміну сторони виконавчого провадження просив розгляд зазначеної заяви провести у відсутність представника заявника.

Представник заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_1 адвокат Данилюк Н.В. (діє на підставі ордеру серії КР № 130553 від 01.04.2021 року) в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на обґрунтування заперечень, що долучені заявником до заяви копії документів, якими заяявник обґрунтовує заяву про заміну сторони виконавчого провадження, завірені не належним чином, а тому є неналежними доказами. Просила відмовити в задоволенні заяви.

Заінтересовані особи: стягувач: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», боржник: ОСОБА_2 , які повідомлялись судом про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явились, причини неявки не відомі, заяви, клопотання відсутні.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб, повідомлених судом про час та місце судового розгляду справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Зваживши доводи, викладені в заяві Державної іпотечної установи, заслухавши представника заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_1 адвоката Данилюк Н.В., дослідивши матеріали, додані до вказаної заяви, та матеріали цивільної справи № 2-4470/10, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів цивільної справи № 2-4470/10 судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2010 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №1/KVN21-04-08 від 07.04.2008 року в розмірі 311 778 грн. 64 коп., а також сплачений судовий збір на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 1 700 грн. 00 коп. та 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.11.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , - задоволено частково. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2010 року, - скасовано. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №1/KVN21-04-08 від 07.04.2008 року в сумі 242 557 грн. 58 коп. основного боргу, 11 455 грн. 27 коп. заборгованості по сплаті процентів та 21 000 грн. пені за прострочку кредиту та процентів, а всього 275 012 грн. 85 коп., а також сплачений судовий збір на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 850 грн. з кожної та по 60 грн. з кожної витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі вищезазначеного рішення, яке набрало законної сили 19.12.2011 року, позивачу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 24 лютого 2012 року було видано виконавчі листи, які в подальшому було пред`явлено до примусового виконання.

Перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження також встановлено, що, станом на 12.02.2021 року, виконавчі провадженні з 10.03.2015 року та з 28.08.2019 року перебувають на виконанні у Подільському ВДВС у місті Кропивницькому ПСМУМЮ (АСВП 46783022, 59905802), сторонами виконавчого провадження є: Стягувач: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», боржниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідно.

Судом також встановлено, що 11.02.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як Первісний кредитор та Державною фінансовою установою, як Новим кредитором було укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, предметом якого є реалізація порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до Договору застави майнових прав № 17/4 від 11.02.2015 року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань Первісного кредитора (позичальника) за кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015 року, та відповідно до умов якого (п. 1.2 Договору) Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитні, іпотеки, поруки тощо), вказаними у додатках до цього Договору, і, зокрема, за кредитним договором №1/KVN21-04-08 від 07.04.2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_2 , та договорами забезпечення (іпотечний договір № 1/KG № 21-04-08 від 07.04.2008 року (іпотекодавець ОСОБА_3 ) договір поруки №1/KVN21-р від 07.04.2008 року), що підтверджується також витягом з Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року (н/п №687).

Крім того, відповідно до п.2.1 зазначеного Договору пункт 1.2 цього Договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення Первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин визначених пп. 2.1.1 Договору, та однієї з обставин визначеної пп. 2.1.2 цього Договору або 2.1.3 цього Договору або 2.1.4 цього Договору.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Наведене також узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» названий суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Більше того на підставі відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора поза межами виконавчого провадження та не залежить від відкритого виконавчого провадження, що також підтверджується судовою практикою.

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, слід дійти висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватись не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

В той же час, для підтвердження факту відступлення права вимоги, заявник Державна іпотечна установа повинен надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 5 ст. 81 ЦПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Порядок засвідчення копій документів, станом на момент подання Державною іпотечною установою заяви, був визначений п. 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Поряд з цим, подані Державною іпотечною установою додатки до заяви про заміну сторони її правонаступником - копії відповідних документів не відповідають вказаним вимогам, оскільки не містять відповідних реквізитів: слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, тобто до заяви додані звичайні ксерокопії документів, не засвідчені жодним чином.

На вказані вище обставини звернув увагу представник заінтересованої особи (боржника) адвокат Данилюк Н.В., та за клопотанням останнього на адресу заявника Державної іпотечної установи судом було направлено запит за вих. № 2-4470/10/22084/21 від 28.05.2021 року, який отримано заявником 04.06.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за яким пропонувалося заявнику надати в судове засідання належним чином засвідчені копії документів, які долучені до заяви про заміну сторони виконавчого провадження та перелічені в додатку, або ж надати в судове засідання оригінали документів для їх безпосереднього дослідження в судовому засіданні, який (запит) заявником Державною іпотечною установою залишено без розгляду.

В свою чергу, суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки Державною іпотечною установою всупереч вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, не доведено суду належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як Первісного кредитора до Державної іпотечної установи як Нового кредитора відносно заінтересованих осіб (боржників) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року, а так само доказів набрання чинності п. 1.2 зазначеного Договору, а відтак не довів наявність підстав для здійснення процесуального правонаступництва шляхом заміни сторони стягувача правонаступником у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим, заяву Державної іпотечної установи про заміну сторони у виконавчому провадженні слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, керуючись ст. ст. 26, 80, 95, 260, 261, 353, 442 ЦПК України, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: стягувач: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у справі № 2-4470/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства ««Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 1/KVN21-04-08 від 07.04.2008 року, - з стягувача публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» його правонаступником Державною іпотечною установою, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова