ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/797/21
провадження № 2/691/519/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Штепи О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на свою користь 400 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди, а саме: завданої йому в наслідок незаконного перебування під слідством та судом у сумі 300 000 грн., незаконним оголошенням підозри 18.10.2018 у сумі 50 000 грн., незаконним притягненням як обвинуваченого, що виразилося в складенні, затвердженні та скеруванні до суду обвинувального акту від 31.10.2018 у сумі 50000 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що 11.07.2018. до ЄРДР Городищенським ВП ГУНП в Черкаській області внесено відомості про кримінальне правопорушення № 000349, за ч. 1 ст. 125 КК України.

18.10.2018 у вказаному кримінальному провадженні йому повідомлено про підозру за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що погоджено прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури.

Указана подія стала для нього неочікуваною та він зазнав значних моральних страждань, адже не винен у вчиненні будь-яких злочинних дій.

СВ Городищенського ВП ГУНП в Черкаській області склав, а начальник Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури Вібе С.В. 31.10.2018 затвердив обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні та скерував його до суду.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_1 , близько 09 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні службового кабінету спеціаліста 1 категорії землевпорядника Вільшанської селищної ради, по вул. Шевченка, 190 у смт. Вільшана Городищенського району Черкаської області, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в праве передпліччя ОСОБА_2 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця правого передпліччя, які, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-11-01/170 від 02.10. 2018, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За результатами розгляду вказаного кримінального провадження, Городищенським райсудом 17.12.2019 відносно нього ухвалено виправдувальний вирок у зв`язку із недоведеністю його вини у вчинені злочину.

Прокурор, який підтримував обвинувачення в суді, звернувся до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказаний вирок суду, ухвалою якого від 06.10.2020 вирок Городищенського райсуду від 17.12.2019 залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 23.03.2021, ухвалу Черкаського апеляційного суду залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Суди апеляційної та касаційної інстанції прийшли до висновку про законність вироку Городищенського суду, який зазначив, що висунуте ОСОБА_1 обвинувачення обґрунтоване на підставі недопустимих доказів, зібраних на стадії досудового розслідування.

Таким чином позивач вважає, що він незаконно протягом 13 днів перебував під слідством, а з часу повідомлення про підозру до дня постановлення вироку Городищенським райсудом минуло 425 днів, рішення Черкаським апеляційним судом - 780 днів, рішення Верховним Судом - 887 днів.

За таких обставин, він протягом 2 років 5 місяців та 5 днів незаконно перебував під слідством та судом, що стало наслідком протиправних дій органів досудового розслідування та прокуратури та, як насідок, у період часу, з 18.10.2018 по 23.03.2021 він постійно перебував у морально напруженому стані.

Позивач вважає, що в нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, що спричинена йому незаконним перебуванням під слідством та судом. А саме, він вимушений був відвідувати органи поліції, прокуратури та суду, та час, який міг використати у власних інтересах та інтересах своєї родини, витратив на відвідування останніх. Також, позивач зазнав фінансових витрат на правову допомогу для залучення захисника.

Несправедливість в органах поліції та прокуратури призвела до поширення про нього інформації, що він є злочинцем, який ображає та б`є жінок. Він змушений був вживати заходів для відновлення своєї репутації серед членів його родини та мешканців села, що суттєво вплинуло на його фізичний та психоемоційний стан та завдало шкоди його здоров`ю.

Розмір завданої моральної шкоди в наслідок незаконного перебування під слідством та судом позивач оцінив у розмірі 300 000 грн.

Окремо від цього, він просить відшкодувати моральну шкоду, завдану внаслідок незаконного повідомлення про підозру в розмірі 50 000 грн., а також процесуальна дія, яка обмежила його права, та яка пов`язана з незаконним висуненням йому обвинувачення - складання та затвердження обвинувального акту в кримінальному провадженні, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник Черкаської обласної прокуратури Лут І.В. подав до суду відзив на позовну заяву та зазначив, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду є виправдувальний вирок Городищенського райсуду від 17.12.2019, який залишений в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 06.10.2020.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

При цьому позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру.

Також, доведенню підлягає протиправна поведінка, заподіювана шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою.

Факт заподіяння шкоди доводить позивач. Однак ОСОБА_1 не надав до суду будь-яких доказів щодо вжиття зусиль для реалізації ним своїх звичок, погіршення стану здоров`я та відносин з оточуючими людьми, докладання значних зусиль для поновлення своїх порушених прав, обмежившись наведенням загальних фраз із законодавчих актів.

З урахуванням норм законодавства, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 6000 грн. Таким чином, мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування ОСОБА_1 під слідством та судом становить 141800 грн. (6000 грн. х 23 міс. 19 днів.), що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки позивачем не доведено, що з боку слідчих і прокурорів у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи допущена протиправна бездіяльність, не надано належних доказів спричинення йому моральної шкоди, тому просить відмовити в позові ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у сумі 400000 грн.

Представник ГУ Національної поліції у Черкаській області Желізняк Ю.В. подала до суду відзив на позовну заяву та зазначила, що позивач просить відшкодувати моральну шкоду завдану незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Позивач має довести наявність у зв`язку з обвинуваченням завданої моральної шкоди та її розмір. Також довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Зазначення ОСОБА_1 відомостей, що йому завдано моральну шкоду внаслідок незаконного перебування під слідством та судом в розмірі 300000 грн., внаслідок незаконного оголошення повідомлення про підозру в сумі 50000 грн., у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності 50000 грн., не обґрунтоване, оскільки останній не надав жодного належного доказу на підтвердження завданої йому моральної шкоди, протиправності поведінки заподіювача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Жодного документу на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру ОСОБА_1 не надав, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні не довів, з чого позивач виходив, зазначаючи вказані суми не обґрунтував.

Факт заподіяння шкоди покладається на позивача. Він повинен у підтвердження своїх доводів про заподіяння моральної шкоди, надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо.

За вказаних обставин та враховуючи відсутність належних доказів заподіяння моральної шкоди, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того позивачем невірно визначено строк перебування під слідством і судом, зазначаючи термін 2 роки 5 місяців та 5 днів. Вважає, що строк перебування під слідством і судом становить 11 місяців та 18 днів, з 18.10.2018 до 06.10.2020.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про слухання справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити, подавши до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Казначейство вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_1 не надав підтверджуючих документів, щодо «душевних переживань, втрати авторитету серед оточення, зміни ритму життя, тощо», а також докази, що саме притягнення його до відповідальності спричинило вищезазначені наслідки.

Під час кримінального провадження до позивача не застосовувалися запобіжні заходи, що обмежували свободу його пересування.

Факт постановлення судом виправдувального вироку стосовно ОСОБА_1 не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди, оскільки останнім не надано жодних доказів наявності завдання йому моральної шкоди, не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів, та вини останніх в її заподіянні.

Представник відповідача вважає, що позивач перебував під слідством та судом з 18.10.2018 по 06.10.2020, тобто 1 рік, 11 місяців та 18 днів, загалом 23 місяці та 18 днів.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2021 рік установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у місячному розмірі: з 1 січня поточного року - 6 000 грн. Отже, сума моральної шкоди становить 141600 грн. (6000,00 х 23=138 000 грн. + 3 600 грн. (6 000,00 грн./30*18).

Зазначена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 400000 грн. належними чином не підтверджена та суперечить нормам закону та правовій позиції Верховного Суду.

Крім того, держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно витягу з ЄРДР № 000349 від 11.07.2018, Городищенським ВП ГУНП в Черкаській області внесено відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_2 , з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України.

18.10.2018 у вище зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

31.10.2018 прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаській області затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125 КК України та скеровано його до суду.

Вироком Городищенського райсуду від 17.12.2019, ОСОБА_1 визнано невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення (злочину).

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06.10.2020, апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Городищенського райсуду від 17.12.2019 щодо ОСОБА_1 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.03.2021, ухвалу Черкаського апеляційного суду від 06.10.2020 щодо ОСОБА_1 - залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З положень ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено у ст. 56 Конституції України, ст. 1167, 1176 Цивільного кодексу України.

За змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

За змістом ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За нормами ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У випадку незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян громадянинові відшкодовується зокрема моральна шкода, ст. 3 вказаного Закону.

Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету, як це передбачено ст. 4 вище вказаного Закону.

Вказана стаття також визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, у разі постановлення виправдувального вироку суду, особа, права якої було порушено внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та незаконного застосування запобіжного заходу, незалежно від вини посадових осіб органів, якими була завдана шкода, має право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018, справа № 686/23731/15, дійшла правового висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Такий же висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).

У п. 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 у справі №1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.08.2020 у справі № 607/10144/18.

Таким чином, період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом слід рахувати з 18.10.2018 - часу повідомлення про підозру, по 06.10.2020 - дати набрання виправдувальним вироком суду законної сили.

Суд враховує, що ОСОБА_1 підозрювався, а в подальшому обвинувачувався у вчиненні нетяжкого злочину (в чинній на той час редакції КК), заходи забезпечення кримінального провадження щодо нього не застосовувалися. При цьому позивач не надав доказів того, що він зазнав вимушених змін у своїх життєвих і суспільних стосунках, зниження престижу, репутації, змушений був витрачати час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Оскільки оголошення підозри, складання обвинувального акту та направлення його до суду, а також судовий розгляд справи охоплюється поняттям «перебування під слідством та судом», тому доводи позивача щодо необхідності окремого відшкодування моральної шкоди за кожну з таких дій, суд вважає помилковими.

За таких обставин позивачу слід відшкодувати моральну шкоду в наближеному до мінімального розміру відшкодування, визначеного Законом.

Позивач перебував під слідством і судом 1 рік 11 місяців і 20 днів (18.10.18-06.10.20). При цьому суд вважає помилковим підрахунок, проведений прокуратурою (23 місяці 19 днів) та органом поліції (11 місяців 18 днів), оскільки включенню до цього строку підлягають як дата 18.10.18 так і дата 06.10.20.

Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01.01.2021 установлений у сумі 6000 грн.

При цьому Законом не передбачено розмір відшкодування за кожен день перебування під слідством і судом, а такий розмір визначено за кожен місяць.

З огляду на вище зазначене, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про відшкодування позивачеві шкоди в розмірі 144000 грн. 00 коп. (24 місяці х 6000 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

У п. 3, 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду;

Відповідно до п. 3 ч. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.04.2011 № 215 «Про затвердження положення про Державну казначейську службу України», Державна казначейська служба України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої незаконним перебуванням під слідством і судом у розмірі 144000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280 - 282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Держаного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним перебуванням під слідством і судом у сумі 144000 (сто сорок чотири тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.12.2021.

Суддя Л. В. Подорога