Справа № 490/5565/21
н/п 2/490/3759/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., представниці позивача адвоката Українець С.В., представника відповідачки адвоката Рудь С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 29.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття, - за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 2/1412/5575/12.

В обґрунтування вимог посилається на те, що з 14.05.2005 року по 10.04.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2012 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.11.2012 року і до досягнення повноліття дітей відповідно.

Після розірвання шлюбу діти проживали разом з матір`ю. Спільна донька сторін проживає разом з матір`ю і на теперішній час.

З 29.06.2020 року спільний син сторін проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Син повністю знаходиться на утримання позивача, останній забезпечує його одягом, взуттям, продуктами харчування та всім необхідним, але при цьому з позивача стягується аліменти на утримання сина на користь відповідачки в рамках відкритого виконавчого провадження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 21.07.2021 року, після отримання судом інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки та усунення позивачем недоліків позову, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилам спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18.11.2021 року д канцелярії суду надійшов від представника відповідачки адвоката Рудь С.А. відзив на позов, де зазначено, що факти та докази, які зібрані позивачем та наведені у позовній заяві не повною мірою відповідають дійсності. Крім того, певні інформація, яка може суттєво вплинути на ухвалення судом рішення, позивачем не зазначена.

Позивач зазначає лише той факт, що з червня 2020 року спільний син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із ним і на підставі цього просить припинити стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 29.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття, - за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 2/1412/5575/12.

В заводському відділі ДВС м. Миколаєва ПМУ МЮ (м. Одеса) знаходиться на виконанні виконавчий лист, виданий 29.12.2012 року по справі № 2/1412/5575/12 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.11.2012 року і до повноліття дітей ( НОМЕР_1 ).

Крім того, відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.08.2021 року виконаного старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаєва ПМУ МЮ (м. Одеса) станом на 31.03.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.07.2021 року склала 118 705,05 грн., тобто аліменти він майже не сплачував (крім певного періоду наприкінці 2018 початку 2019 років) навіть тоді, коли ОСОБА_8 проживав азом з відповідачкою, тобто до 29.06.2020 року, як зазначає позивач у позові.

Відповідачка зазначає, що позивачем у позові не вказано, що вона також бере участь в утриманні їх спільного сина ОСОБА_4 , а саме періодично надає йому особисто грошові кошти на певні його потреби (одяг, взуття, кишенькові витрати та інше).

На підставі викладеного представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представниця позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідачки в судовому засіданні не заперечував той факт, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 з 29.06.2020 року. Крім того, представник відповідачки не заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22.03.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Його батьками є: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_9 .

Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіна О.Ю. від 17.07.2020 відкрито виконавче провадження № 62593094 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1412/5575/12, виданого 29.12.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2012 року і до повноліття дітей відповідно.

Згідно копії Акта, посвідченого ТОВ «Николаевдомсервис», сусіди позивача підтвердили, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований та проживає з квітня 2002 року та по теперішній час ОСОБА_1 . З червня 2020 року разом з ним постійно проживає його син ОСОБА_3 .

Відповідно до копії Довідки, виданої 31.05.2021 року Миколаївським класичним ліцеєм Миколаївської міської ради Миколаївської області за вихідним № 175, ОСОБА_3 , 2006 року народження, є учнем 9-А класу Миколаївського класичного ліцею Миколаївської міської ради Миколаївської області. Зі слів дитини з червня 2020 року та по теперішній час, дитина проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, представник відповідачки адвокат Рудь С.А. надав суду заяву, в якій зазначає, що відповідачка не заперечує той факт, що дійсно дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 з 29.06.2020 року.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що з 29.06.2020 року син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з матір`ю ОСОБА_2 на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, оскільки неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 27.11.2012 року до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2012 року.

Стосовно вимог щодо припинення сплати аліментів з 29.06.2020 року, тобто з часу коли дитина почала проживати разом із батьком, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Отже, саме з моменту зверенння з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку.

Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 14.07.2021 року, а не з 29.06.2020 року, як просить позивач.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме в частині припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які були рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2012 року по справі № 2/1412/5575/12, з часу звернення ним до суду, тобто з 14.07.2021 року.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а саме, щодо припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 29 червня 2020 року, слід відмовити

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) про припинення стягнення аліментів, задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які були рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2012 року по справі № 2/1412/5575/12, починаючи з 14.07.2021 року.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а саме, щодо припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 29 червня 2020 року - відмовити

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін