Справа № 450/4964/21 Провадження № 2-з/450/14/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О. розглянувши в м. Пустомити заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 18.11.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,-

встановив:

суб`єкт звернення просить накласти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,0455 га, кадастровий номер :05:000:0002, цільове призначення - для колективного садівництва, місце розташування: Львівська область, Пустомитівський район, Скнилівська сільська рада, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2021р. за № 284181623, належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЕ № 554744 виданого 26.02.2009р. Управлінням Держкомзему у Пустомитівському районі.

Заяву мотивує тим, що 29 липня 2021 року між ОСОБА_1 (надалі - Заявник або Покупець або ОСОБА_1 ) з одного боку та ОСОБА_3 (надалі - Продавець або ОСОБА_3 ) було укладено Попередній договір купівлі продажу з реєстровим № 3416, що був посвідчений Олефіром Р.В., приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області (надалі - Попередній договір). Предметом означеного Попереднього договору є те, що ОСОБА_3 (Продавець) зобов`язався передати ОСОБА_1 (Покупцю) земельну ділянку площею 0,0455 га, кадастровий номер :05:000:0002, цільове призначення - для колективного садівництва, місце розташування: Львівська область, Пустомитівський район, Скнилівська сільська рада. Цю Земельну ділянку Продавець зобов`язався продати Покупцю в строк до 01.09.2021р. включно за ціною 59500,00 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США.

На момент укладення зазначеного Попереднього договору ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 гроші в сумі 1 128 237,00 грн. (один мільйон сто двадцять вісім тисяч двісті тридцять сім гривень), що станом на день укладення договору було еквівалентно 42 000,00 (сорок дві тисячі) доларів США згідно з курсом НБУ. Зазначена сума була передана як забезпечувальний платіж (по суті аванс) в рахунок майбутніх розрахунків за Основним договором купівлі-продажу цієї Земельної ділянки. Оскільки Продавець ( ОСОБА_3 ) ухилявся від підписання Основного договору, йому 01.09.2021р. через приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіра Р.В., було передано Заяву з пропозицією укласти основний договір в термін до 01.09.2021р. включно, як це було передбачено пунктом 1.3. Попереднього договору.

В результаті моніторингу (перевірки) адвокатами АО «В єдності сила» дій щодо цієї Земельної ділянки ОСОБА_3 , стало відомо що 20.09.2021р. Яворівський районний суд Львівської області Ухвалою у справі № 944/4365/21 затвердив Мирову угоду між ОСОБА_4 (Позивач) з однієї сторони та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (Відповідачі) з іншої сторони. Зі змісту цієї Ухвали вбачається, що Відповідачі визнають свій солідарний борг перед Позивачем в розмірі 40 000,00 (сорок тисяч) гривень, який виник на підставі розписки від 01 березня 2021 року, за стягненням якого Позивач звернувся до суду у даній справі. Сторони Мирової угоди дійшли згоди про погашення боргу Відповідачів перед Позивачем шляхом передачі Позивачу у власність земельної ділянки, належної ОСОБА_3 , а саме: земельної ділянки площею 0,0455 га, кадастровий номер :05:000:0002, цільове призначення - для колективного садівництва, місце розташування: Львівська область, Пустомитівський район, Скнилівська сільська рада. Заявник вважає, що з одного боку є очевидний факт порушення ОСОБА_3 взятих ним на себе зобов`язань за Попереднім договором купівлі-продажу земельної ділянки, в т.ч. свідоме ухиляння від укладення Основного договору, а іншого боку, очевидним є вчинення ОСОБА_3 дій на відчуження єдиного належного йому нерухомого майна третій особі за завідомо заниженою ціною.

Зазначає, що на день подання заяви, є ризики відчуження спірної земельної ділянки. На підставі наведеної просить заяву задоволити.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заявник просить накласти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,0455 га, кадастровий номер :05:000:0002, цільове призначення - для колективного садівництва, місце розташування: Львівська область, Пустомитівський район, Скнилівська сільська рада, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2021р. за № 284181623, належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЕ № 554744 виданого 26.02.2009р. Управлінням Держкомзему у Пустомитівському районі.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Отже, підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 635 ЦК України не передбачає такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобов`язання щодо укладення основного договору, як спонукання до його укладення в судовому порядку. Зазначене узгоджується з вимогами частини третьої статті 635 ЦК, згідно з якою зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором. За таких обставин інша сторона попереднього договору може претендувати на відшкодування збитків відповідно до частини другої статті 635 ЦК України.

Заявником не конкретизовано спосіб захисту порушеного права, якщо таке право порушено, а також не враховано вимоги статті 627 ЦК України, яка передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Однак проаналізувавши заяву позивача, судом встановлено, що така не містить достатнього обгрунтування вжиття забезпечення позовних вимог та даних про те, що ОСОБА_3 має намір відчужити вказане майно, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду, а саме по собі пред`явлення позовних вимог (через 10 днів), не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Окрім того, суд не може брати на себе повноваження органів, до компетенція яких належить оформлення переходу права власності на майно (оформлення договорів щодо такого переходу). Із заяви вбачається, що сторони досягли домовленостей щодо вирішення спору.

Тому враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 153, 154, 247, 260, 261, 263 ЦПК України, суддя,-

постановив:

в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 18.11.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

СуддяЄ. О. Данилів