КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 07 лютого 2020 року водій автомобіля «ВАЗ 21099», - ОСОБА_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги.

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав травми та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

За даним фактом Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою від 29 липня 2020 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю у діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Вказували, що під час стаціонарного лікування ОСОБА_6 на медичне обстеження, лікування, придбання ліків було витрачено суму в розмірі 196 179,79 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а тому позивачка вказувала їй належить сплатити вказану суму в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю.

Окрім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та її трагічних наслідків позивачам було заподіяно моральної шкоди, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої настала смерть ОСОБА_6 позивачі зазнали важкого душевного болю, пережили стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху при згадуванні про його трагічну загибель.

Зазначали, що відповідальність за моральну шкоду, має нести страховик в межах страхового ліміту, а різницю підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 .

Крім того, вказували, що до дня смерті ОСОБА_6 працював на приватному акціонерному товаристві «Росава».

Відповідно до довідок ПрАТ «Росава» нарахованої заробітної плати ОСОБА_6 його середньомісячний заробіток (дохід) складає 15 465, 29 грн.

Вважали, що враховуючи положення ст. ст. 1194, 1202 ЦК України, з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_6 його малолітньому сину ОСОБА_3 , як особи, яка перебувала на його утриманні, щомісячними платежами належить стягнути суму в розмірі 783 575, 20 грн.

Просили:

стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 196 179,79 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, та грошову суму в розмірі 14 169, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь кожного з позивачів

стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду на користь ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та на її користь в інтересах малолітнього сина, - 285 831, 00 грн. моральної шкоди кожному, а також на користь ОСОБА_2 , в інтересах малолітнього сина, 5 155,10 грн. щомісячно, починаючи з 07 лютого 2020 року і до повноліття дитини.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 моральну шкоду на користь ОСОБА_2 в розмірі 20 000 грн. та в розмірі 30 000 грн. на кожного з решти позивачів.

Стягнено з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 196 179,79 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю на користь ОСОБА_2 , та 14 169 грн. моральної шкоди на користь кожного з позивачів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивачі та ОСОБА_1 звернулись із апеляційними скаргами, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Представник позивачів не погоджується із рішенням суду в частині позовних вимог заявлених до ОСОБА_1 , з підстав зазначених в позовній заяві, вважає, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи, що призвело до невірного вирішення спору, вважає, що визначенні суми моральної шкоди та шкоди у зв`язку із втратою годувальника підлягають стягненню із ОСОБА_1 , як особи, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки.

Вважає, що відповідальність повинна бути покладена на ОСОБА_1 незалежно від наявності вини в його діях.

Заявлений розмір моральної шкоди вважає обґрунтованим.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що саме в діях потерпілого ОСОБА_6 мала місце груба необережність, нехтування правилами безпеки дорожнього руху, перебування на проїзній частині у темному одязі в темну пору доби, її перетинання в недозволеному місці, що стало умовою настання наслідку у вигляді смерті пішохода.

Зауважує, що порушень правил дорожнього руху в його діях не було виявлено.

Вважає, що відсутні підстави для стягнення із нього моральної шкоди у визначеному розмірі.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції не було враховано його матеріального стану, оскільки зважуючи на невисокий його дохід та наявність на утриманні двох дітей та дружини, стягнення моральної шкоди у визначеному розмірі являється неможливим.

У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились, сторони, які звертались із апеляційними скаргами направили клопотання про слухання справи в їх відсутність.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Частково задовольняючи позов в оскаржуваній частині, вказав, що шкода завдана втратою годувальника сину загиблого не підлягає стягненню з огляду на відсутність вини у діях відповідача, а щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що останній, як власник джерела підвищеної небезпеки, повинен відшкодувати завдану моральну шкоду, попри відсутність вини його діях, у розмірі, який є обґрунтованим та достатнім.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що що 07 лютого 2020 року близько 18 год. водій автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухаючись по 418 км + 200 м автодороги «Н 02», від м. Узин у напрямку до м. Біла Церква, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги.

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав травми та на кареті ЕМД був доставлений до Білоцерківської МЛ №2, де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть ( а. с. 97 ).

За даним фактом Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 08 лютого 2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ( а. с. 8 ).

Постановою слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 29 липня 2020 року кримінальне провадження № 0000024, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України ( а. с. 9-10 ).

В постанові про закриття кримінального провадження вказано, що причиною вказаної ДТП є порушення пішоходом ОСОБА_6 вимог п. п. 4.4 - «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху». Пішохід ОСОБА_6 , не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, перетинав у темну пору доби проїзну частину автодороги «Н02» поза пішохідним переходом, що і призвело до наїзду на нього автомобілем.

Володільцем автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким вчинено ДТП, є ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що зазначено в страховому полісі № ЕР 141866544 від 08 січня 2020 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн. та шкоду заподіяну майну 130 000 грн. (а.с.110,111).

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом ч.ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Такі правові висновки, що враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, містяться у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17, у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 445/370/19.

У постанові про закриття кримінального провадження дійсно констатовано, що ДТП трапилась з вини пішохода ОСОБА_6 , який порушив вимоги ПДР України та знехтував заходами безпеки дорожнього руху.

При цьому, у даній постанові відсутня інформація про умисел потерпілого чи усвідомлене бажання заподіяти шкоду - спричинити ДТП.

У даному випадку мова йде за грубу необережність потерпілого ОСОБА_6 .

Суд враховує, що відповідач не довів наявності непереборної сили або умислу потерпілого ОСОБА_6 у заподіянні шкоди.

Суд виходить з того, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

При цьому, ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі.

Враховуючи, що ДТП сталася внаслідок грубої необережності потерпілого ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що моральна шкода стягнена на користь позивачів рішенням суду із страхової компанії в розмірі 14 169 грн. кожному є достатньою та такою, що відповідатиме принципу розумності та справедливості, а стягнення її також і з ОСОБА_1 у визначеному позивачами розмірі є необґрунтованим та спричинить надмірний тягар відповідальності особи, чія вина не була встановлена.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення моральної шкоди із ОСОБА_1 на користь рідних померлого, а саме: батьків, дружини та малолітнього сина.

З приводу відшкодування шкоди в зв`язку із втратою годувальника апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст.1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_6 , який загинув внаслідок ДТП, у нього на утриманні перебував малолітній син ОСОБА_3 , в інтересах якого пред`явлений позов, а тому з урахуванням положень статті 1200 ЦК України він має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника.

При цьому, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (ст. 1202 ЦК України).

Судом встановлено, що розмір середнього заробітку ОСОБА_6 за останній рік, до дати ДТП, становив 15 465,29 грн. (а. с. 98 т.1), а частка, яка припадає на малолітнього сина, який перебував на утриманні становила відповідно 5 155,10 грн.

Колегія суддів, встановивши, що ОСОБА_1 має на утриманні двох дітей, на яких сплачує аліменти за рішеннями суду, у розмірі по ј свого доходу, тобто в сумі Ѕ доходу на двох дітей, а його середній дохід за останній рік становить 4939 грн., приходить до висновку, що сума відшкодування заявлена позивачем підлягає зменшенню, з урахуванням вимог 1202 ЦК України, яка передбачає таку можливість, оскільки стягнення із ОСОБА_1 щомісячно суми в розмірі 5 155,10 грн. не являється можливим з огляду на його матеріальне становище.

Таким чином, враховуючи розмір доходу ОСОБА_1 та необхідності утримання ним власних дітей, апеляційний суд приходить до висновку, щодо визначення розміру відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника в сумі 1000 грн., яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 з наступного дня після смерті батька, посилання позивача на необхідність стягнення вказаної суми із дня, коли сталась ДТП не відповідають вимогам законодавства та крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 після здійснення ДТП отримував заробітну плату.

Рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог заявлених до АТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не оскаржувалось сторонами, а тому судом першої апеляційної інстанції не переглядалось.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду у відповідності до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року в частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 моральної шкоди та щомісячних платежів на відшкодування шкоди завданої смертю батька скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), яка діє в інтересах сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), шкоду завдану смертю батька, в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 19 березня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 вісімнадцяти років.

В задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «16» листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: