Провадження № 2/742/1371/21
Єдиний унікальний № 742/3129/21
УХВАЛА

11 листопада 2021 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого-судді Ільченка О.І, секретаря судового засідання Голушко Н.А., представника позивача адвоката Зарічної Л.А., відповідачів, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

07.10.2021 відповідачами надіслано до суду заяву про відвід судді Ільченка О.І. від розгляду даної справи, підтриману в судовому засіданні, з тих підстав, що представник позивача адвокат Зарічна Л.А. працювала 13 років суддею разом із головуючим - суддею Ільченком О.І. у Прилуцькому міськрайонному суді. Також мати позивачки - ОСОБА_4 говорила, що ОСОБА_5 гарантувала винесення рішення на їх користь. Тому відповідачі вважають, що рішення по справі буде необ`єктивним.

Адвокат Зарічна Л.А. вважає, що період роботи в одному колективі разом із головуючим, не є підставою для задоволення відводу, інші доводи для відводу є надуманими, нічим не підтверджені, та із ОСОБА_4 вона взагалі не спілкувалася. Відвід вважає безпідставним.

Перевіривши наведені відповідачами на обґрунтування заяви про відвід судді доводи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" (N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстави стверджувати, що суддя виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Той факт, що головуючий суддя Ільченко О.І. до 2018 року працював із ОСОБА_5 , яка обіймала посаду судді Прилуцького міськарйонного суду, не дає підстав для висновків про упередженість або необ`єктивність судді Ільченка О.І.

Аналіз заяви про відвід судді Ільченка О.І. дає підстави для висновку, що в ній не викладено обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді. У цілому, доводи заявника носять характер припущень, що не були належним чином доведені або підтверджені будь-якими зрозумілими доводами або доказами, а тому заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді необхідно визнати необґрунтованою.

Оцінюючи доводи заяви про відвід судді, суд виходить з того, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як й незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Проте, у цій справі доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, що не знайшли свого об`єктивного обґрунтування та розумного пояснення, які могли б бути добросовісно оцінені судом.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Таким чином, доводи заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді та свідчити про наявність сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.

Окрім того, у свій час, Національне агентство з питань запобігання корупції у листі № 33-07/28469/19 від 12.042019 надавало роз`яснення, що самого лише факту службових відносин у минулому недостатньо для констатації наявності приватного інтересу у суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області під час розгляду ними справ за участю адвоката Зарічної Л.А..

Будь-яких інших підстав для відводу, передбачених статтями 36 та 37 ЦПК України відповідачами не вказано.

Керуючись ст.ст. 36-37, 39-41, 258-261, 268, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Ільченка Олександра Івановича відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.Ільченко