РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 571/1767/20

Провадження № 22-ц/4815/958/21

Рівненський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бугайова Миколи Вікторовича на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 в якому просив стягнути з відповідача витрати на лікування 66634,69 грн. та моральну шкоду, яку оцінив в розмірі 100000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 червня 2020 року приблизно о 13 годині по вулиці Центральній в с. Кисоричі Рокитнівського району Рівненської області кінь ОСОБА_1 наскочив на нього, від чого він впав через кермо велосипеда на асфальт та отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів правої руки та ноги, внаслідок чого був госпіталізований до Рокитнівської лікарні. Стверджує, що кінь, який належить ОСОБА_1 був без власника. Відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР 29.06.2020 року та було розпочато кримінальне провадження № 0000362 з правовою кваліфікацією за ст.291 КК України. Постановою слідчого від 15.10.2020 року кримінальне провадження закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. В даному кримінальному провадженні також було встановлено, що позивач, внаслідок контактування з конем, належним відповідачу впав на проїзну частину та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому гомілкової кістки правої ноги зі зміщенням.

Висновком судово-медичної експертизи № 216 від 31.08.2020 року, проведеної за медичними документами підтверджуються отримані ним тілесні ушкодження. МСЕК йому було встановлено першу «Б» групу інвалідності, у зв`язку з чим він тепер потребує регульованої сторонньої допомоги та догляду.

Лікування включає в себе застосування комплексу медичних препаратів, лікарських засобів та курс відновного лікування. Вказує, що завданням йому фізичної шкоди він змушений постійно перебувати на лікуванні, не може самостійно пересуватися, в місцях переломів постійно відчуває біль. Крім того, погіршився його психоемоційний стан, сон; він став дратівливим та відчуває перевагу оточення над ним. Переживає, що більше не знайде для себе роботи.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30.03.2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяну йому матеріальну шкоду в сумі 66634 грн. 69 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяну йому моральну шкоду в сумі 50 000 грн. 00 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бугайов Микола Вікторович зазначає, що воно незаконне та необґрунтоване у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує на те, що в діянні відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, оскільки подія трапилась не під час супроводження тварини, та відповідачем вжито всіх можливих заходів до безпечного утримання тварини, яка забезпечить безпеку інших осіб.

Вважає, що відсутність вини відповідача доведена належним чином, а тому немає підстав для покладення на відповідача відповідальності за спричинену позивачу шкоду у зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями.

Зазначає, що вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та не могла бути задоволена, крім того, у зв`язку недоведеністю належними та допустимими доказами вини відповідача.

Просить рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30.03.2020 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Просить залишити рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30.03.2020 року без змін.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.1ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З витягу з ЄДРДР 29.06.2020 року вбачається, що до ЄДРДР внесено відомості за № 0000362 за фактом отримання позивачем тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому кісток правого передпліччя зі зміщенням, закритого перелому гомілкової кістки правої ноги зі зміщенням, що спричинені падінням на проїзну частину дороги внаслідок контактування з конем ОСОБА_1 . З вказаними тілесними ушкодженнями позивач був госпіталізований до Рокитнівської ЦРЛ (а.с. 6).

Постановою начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області Богданець Л.В. від 15.10.2020 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000362 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України (порушення чинних на транспорті правил). Вказана постанова сторонами не оскаржувалась (а.с. 21-23).

Згідно висновку експерта № 216 від 31 серпня 2020 року, що міститься в матеріалах справи «… у ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження вигляді закритого багато уламкового внутрішньо суглобового перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням та значною імпресією суглобової поверхні колінного суглоба; закритого уламкового перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки зі зміщенням. Вищеописані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій, ймовірно, в швидкій послідовності одне за одним, тупими твердими предметами, в подальшому при співударі з такими. Враховуючи локалізацію, характер описаних ушкоджень можна вважати, що останні могли виникнути за умов дорожньо-транспортної пригоди при первинному контактуванні тіла людини (постраждалого) з виступаючими частинами рухаючого механізму (або немоторного/гужового) транспортного засобу ( за умов, коли тіло потерпілої особи знаходилося у вертикальному або близько до такого положенні, під час руху на велосипеді, тощо), з подальшим відкиданням тіла потерпілого, співударом об ґрунт або шляхове вкриття, додатковим травмуванням тіла людини об останнє, без переїзду через тіло людини колесами транспортних (моторно-немоторних) засобів. Термін заподіяння таких ушкоджень може відповідати даті травмування, на яку вказано в «Постанові» та яка зазначена в медичних документах (не суперечить 29 червня 2020 року). Вказані ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я» (а.с. 20-21).

Внаслідок ушкодження здоров`я ОСОБА_2 встановлено інвалідність першої «Б» групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Інвалідність встановлено з 29.10.2020 року. Позивач є таким, що потребує регульованої сторонньої допомоги та догляду. Черговий переогляд встановлено у жовтні 2021 року (а.с. 40-42).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. (Постанова Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-ц)

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 12Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Факт залишення без нагляду належного відповідачу коня та те, що цей кінь наскочив на велосипед, яким рухався позивач підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та протоколами допитів, що здійснювались під час досудового розслідування вказаної події (а.с. 10-16). Крім цього, ОСОБА_7 зазначив, що свого коня застав за 100 метрів від місця події. Твердження відповідача про те, що він спутав та прив`язав коня не спростовують зібрані в справі докази, а тому не можуть братись до уваги. Крім цього викликає сумнів у відсутності усвідомлення своєї вини відповідачем той факт, що він передавав допомогу на лікування та допомагав сестрі ОСОБА_2 відвідувати останнього у лікарні розуміючи про наявність претензій з боку позивача.

Відповідно до викладеного не можуть братись до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача, що полягала саме в недотриманні останнім вимог ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження». Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 285/4411/18.

З огляду на вищенаведене, та з урахуванням висновку судово-медичної експертизи № 216 від 31.08.2020 року, довідки МСЕК від 29.10.2020 року №809053, приймаючи до уваги те, що позивачем підтверджено фіскальними чеками, рахунками фактурами № 81 від 06.07.2020 року, №84 від 07.07.2020 року, рахунком №30 від 08.07.2020 року понесені витрати у зв`язку з лікуванням на загальну суму 66931,36 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 66634,69 грн.

Також, суд, встановивши, що ОСОБА_2 зазнав моральних страждань у зв`язку з довготривалим розладом здоров`я, отриманням інвалідності, відчуття ним сильного фізичного болю, необхідністю докладання значних моральних та матеріальних зусиль для його відновлення, порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження вести звичний спосіб життя, з урахуванням вимог справедливості правильно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, в сумі 50000 грн., з якою погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, то судовий збір за її подання покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бугайова Миколи Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.