Провадження № 2/127/3935/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком позивача, який з 2019 року навчається у вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони. ОСОБА_1 в період з 01 вересня 2019року по 01 березня 2020 року навчався у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони за професією 5169 «Охоронець, охоронник» (денна форма навчання). Відповідно до рішення приймальної комісії Вінницького ВПУ ДПО з 09 березня 2020 року ОСОБА_1 зарахований студентом денної форми навчання за освітньо- кваліфікаційним рівнем «фаховий молодший бакалавр» зі спеціальності 262 «Правоохоронна діяльність». 16 вересня 2020 року наказом №41 ОСОБА_1 переведений на заочну форму навчання даної спеціальності. Термін навчання з 15 вересня 2019року по 03 травня 2022 року. Позивач навчається на контрактній формі навчання за яке йому приходиться платити не малі кошти. Згідно з п.4.2 договору про надання освітніх послуг №643 від 28.08.2019 року загальна вартість освітньої послуги на другому ступені професійно- технічної освіти становила 5500 грн. Згідно з п.4.2 договору про надання освітніх послуг №198 від 13.03.2020 року вартість освітньої послуги з 09.03.2020 року по 31.05.2020 року становила 2000 грн. Відповідно до п.4.2 договору про надання освітніх послуг №552 від 28.08.2020 року вартість освітньої послуги з 01.09.2020 року по 20.06.2021 року становила 9000 грн. Відповідно до п.4.2 договору про надання освітніх послуг №80 від 01.02.2021 року вартість освітньої послуги з 01.02.2021 року по 11.02.2022 року становила 7500 грн. Також Позивач пройшов курси в автошколі, адже його майбутня професія вимагає від нього вміння керувати транспортним засобом. Такі курси Позивач проходив у своєму навчальному закладі. Вартість проходження навчання у автошколі склала для Позивача 6800 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь та на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу, щомісячно, до досягнення 23 річного віку на період навчання. Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00грн.

Ухвалою суду від 13.09.2021року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

З листа Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони від 10.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 в період з 01 вересня 2019року по 01 березня 2020 року навчався у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони за професією 5169 «Охоронець, охоронник» (денна форма навчання).

Відповідно до рішення приймальної комісії Вінницького ВПУ ДПО з 09 березня 2020 року ОСОБА_1 зарахований студентом денної форми навчання за освітньо- кваліфікаційним рівнем «фаховий молодший бакалавр» зі спеціальності 262 «Правоохоронна діяльність».

16 вересня 2020 року наказом №41 ОСОБА_1 переведений на заочну форму навчання даної спеціальності. Термін навчання з 15 вересня 2019року по 03 травня 2022 року.

Згідно з п.4.2 договору про надання освітніх послуг №643 від 28.08.2019 року загальна вартість освітньої послуги на другому ступені професійно- технічної освіти становила 5500 грн. Згідно з п.4.2 договору про надання освітніх послуг №198 від 13.03.2020 року вартість освітньої послуги з 09.03.2020 року по 31.05.2020 року становила 2000 грн. Відповідно до п.4.2 договору про надання освітніх послуг №552 від 28.08.2020 року вартість освітньої послуги з 01.09.2020 року по 20.06.2021 року становила 9000 грн. Відповідно до п.4.2 договору про надання освітніх послуг №80 від 01.02.2021 року вартість освітньої послуги з 01.02.2021 року по 11.02.2022 року становила 7500 грн.

Таким чином, судом встановлено, що повнолітній ОСОБА_1 навчається в Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони та потребує матеріальної допомоги на заочній формі навчання, тобто ОСОБА_1 має змогу паралельно працювати, тобто самостійно себе утримувати, однак цього не робить.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 ЗУ «Про охоронну дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

У відповідності з ч. 3 ст. 199 СК України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На підставі ст. ст. 183-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, сімейного та матеріального стану сторін, їх доходів, як частина заробітку чи доходу відповідача по справі але розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу ст. 198 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/7 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, 02.09.2021року до 03.05.2022року.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 908,00 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від його оплати та стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 182, 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280 суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на користь та утримання ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_3 ), в розмірі 1 /7 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02.09.2021року до 03.05.2022року (включно).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 3000,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 24.11.2021року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя: