Справа № 171/966/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чумак Т.А.

за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Повалій О.В.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Білей Ю.О.,

розглянувши дистанційно у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач 15.06.2020 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 2 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Батьки позивача уклали шлюб 19.02.1972 року, але у 1989 році шлюбні відносини було припинено, так як батько ОСОБА_3 пішов із сім`ї. Деякий час ОСОБА_3 підтримував відносини з позивачем та надавав матеріальну допомогу, але це було недовго і незабаром ОСОБА_3 припинив відносини з позивачем. Позивач також не намагався налагодити спілкування з батьком, оскільки для нього було тяжким потрясінням причина залишення батьком сім`ї. Подальше місце проживання та перебування батька позивачу було невідомо. Через дуже далеких знайомих позивачу стало відомо, що батько хворіє і начебто взагалі помер, тому позивач на початку травня 2020 року вирішив знайти батька та налагодити ним спілкування або дізнатися, чи живий він. Оскільки позивач не знав де шукати батька, то він поїхав у с. Михайло - Заводське Апостолівського району, де батько народився та виріс, де проживали його батьки. Від мешканців вказаного села позивач дізнався, що батько проживав у цивільному шлюбі з жінкою і у них був син ОСОБА_2 , якому приблизно 30 років. Також позивач дізнався, що батько дійсно помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 і за життя батько отримав у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку здавав в оренду та отримував кошти. Дізнавшись про смерть батька та про те, що земельна ділянка, що належала батькові, ще не успадкована, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори йому було повідомлено, що 22.09.2017 року заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_3 за заявою спадкоємця першої черги - іншим сином померлого. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 та роз`яснено право звернутися до суду із заявою про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказує, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, так як не знав і не міг знати про смерть батька - спадкодавця та наявність спадкового майна, а також не знав про час відкриття спадщини, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідача адвокатом Білей Ю.О. подано відзив на позовну заяву, в якій вказує на необґрунтованість позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначає, що позивач підтримував стосунки з батьком до дня смерті останнього та був обізнаний про дату смерті батька, тому мав можливість у визначений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивачем не наведено жодних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити. Також пояснив, що його батько ОСОБА_3 залишив сім`ю, коли йому було 16 років, після чого батько з ним не спілкувався. Весною 2020 року він дізнався про смерть батька, після чого вирішив оформити спадщину, а саме - земельну ділянку, яка належала батькові. Вважає необізнаність про смерть батька та наявність спадкового майна поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача адвокат Повалій О.В. позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Також вказала, що поважними причинами пропуску визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини є необізнаність спадкоємця про смерть батька, необізнаність про наявність спадкового майна, невжиття нотаріусом заходів для встановлення інших спадкоємців, а також приховування відповідачем відомостей про наявність іншого спадкоємця.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що батько ОСОБА_3 підтримував стосунки з позивачем, його дітьми, ходив до позивача у гості, допомагав, але після інсульту батько не міг самостійно ходити, про що позивачу було відомо від батькового брата ОСОБА_1 . Батько тривалий час хворів, але позивач не хотів спілкуватися з батьком. Просить відмовити у позові.

Представник відповідача адвокат Білей Ю.О. вважав вимоги позивача необґрунтованими, вказав на відсутність у позивача поважних причин для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 показав суду, що позивач та відповідач - це племінники, діти його брата ОСОБА_3 . Коли брат пішов із сім`ї, то він підтримував стосунки із сином від першого шлюбу - позивачем, надавав йому допомогу, про що йому достовірно відомо, оскільки він до 2014 року працював разом з позивачем. Брат хотів написати заповіт на позивача з приводу належної йому земельної ділянки, для чого приходив до сина на роботу, щоб поговорити, але той ухилявся від зустрічі з батьком та від спілкування. Також показав, що позивач був обізнаний про смерть свого батька, так як він йому про це говорив.

Свідок ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_3 - це її вітчим, якого вона вважає своїм батьком. ОСОБА_3 неодноразово розповідав, що їздив до свого сина, тобто позивача, в гості, спілкувався із сином та його сім`єю, по можливості допомагав їм. Це було до 2016 року, а потім у ОСОБА_3 стався інсульт і він вже не міг їздити до позивача. Спілкування з позивачем підтверджується сумісними фото позивача, його сім`ї та ОСОБА_3 . Позивачу було відомо про стан здоров`я батька, але він жодного разу не відвідав його.

З показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що вона добре знайома із сім`єю ОСОБА_3 , тривалий час підтримувала з ним стосунки, їздила в гості. Також свідок показала, що вона неодноразово бачила, що позивач приїздив в с. Михайло - Заводське до своєї бабусі, тобто матері ОСОБА_3 , в гості, їй відомо зі слів ОСОБА_3 , що той надавав допомогу позивачу - продукти харчування, гроші, при цьому він позичав гроші, якщо у нього не було. Це все відбувалося до того часу, як ОСОБА_3 з новою сім`єю переїхав жити до м. Кривого Рогу.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_9 показав, що вони з позивачем друзі, вони постійно спілкувалися, бо позивач приїздив в село до бабусі, але після смерті бабусі позивач припинив приїздити в село. Йому відомо, що батько позивача жив у м. Кривому Розі, де у нього була сім`я, при цьому позивач не спілкувався з батьком.

Свідок ОСОБА_3 показав суду, що позивач є його батьком. Свого діда ОСОБА_3 він бачив приблизно у віці 5 років, більше він його ніколи не бачив і не спілкувався.

Допитана у якості свідка ОСОБА_11 показала суду, що позивач та відповідач - її племінники, так як її чоловік та померлий ОСОБА_3 - рідні брати. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що ОСОБА_3 не спілкувався зі своїм сином та онуками, говорив, що вчинив підло, бо був дурнем. ОСОБА_3 хоронили в с. Михайло - Заводське, де вона проживає зі своєю сім`єю. Позивача на похованні не було, вони йому не повідомляли про смерть ОСОБА_3 , бо він та його матір мали на них образу. Чи приїздив позивач до батька - їй невідомо, але позивач був у них в гостях, обізнаний, де знаходиться їх будинок, і за бажання дізнатися про батька він міг це зробити.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка міститься в матеріалах спадкової справи.

З копії свідоцтва про народження, виданого 21.06.1990 року Центрально-міським відділом ЗАГС м. Кривий Ріг, встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_12 .

22 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі заяви ОСОБА_2 заведена спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 № 273/2017.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.09.2017 року встановлено, що ОСОБА_3 заповіти не складалися.

Згідно довідки від 16.03.2020 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, на день смерті ОСОБА_3 разом з померлим за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання наступних осіб: ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 .

Постановою державного нотаріуса П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитної Н.В. від 12.05.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 через пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позов мотивований тим, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не знав про смерть батька та наявність спадкового майна, тому не міг вчасно звернутися до нотаріуса з указаною вище заявою.

На підтвердження цих обставин сторона позивача посилається на показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 .

На переконання суду вищевказані докази не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, позивач суду не надав та матеріали справи не містять.

Неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька і необізнаність позивача про наявність спадкового майна не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Разом з тим саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

На підставі викладеного суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилання представника позивача на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 23.08.2017 року (справа № 6-1320цс17), 06.09.2017 року (справа № 6-496цс17), а також викладені у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 року (справа № 484/3221/17), від 10.01.2019 року (справа № 263/1221/17), від 25.03.2020 року (справа № 642/2539/18-ц), від 28.10.2019 року (справа № 761/42165/17), від 15.04.2020 року (справа № 190/106/18) є безпідставним, оскільки у вказаних судових рішеннях Верховний Суд України та Верховний суд дійшов висновку про те, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність спадкоємця про наявність заповіту.

У даній справі судом встановлено, що заповіт спадкодавцем ОСОБА_3 не складався, спадкування здійснюється за законом, відтак, вищевказані правові висновки не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі.

Також безпідставним є твердження представника відповідача про невжиття нотаріусом заходів щодо повідомлення спадкоємців про необхідність подання заяви про прийняття спадщини з наступних підстав.

Так, в матеріалах спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 відсутні відомості щодо інших, крім ОСОБА_2 , спадкоємців.

Крім того, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.09.2017 року відомості щодо заповітів/спадкових договорів, укладених ОСОБА_3 , у вказаному реєстрі відсутні; відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.09.2017 року відомості щодо заведення спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про право на спадщину також відсутні.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

В судовому засіданні встановлено, що державний нотаріус П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Оксамитна Н.В. при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру перевірила наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та встановила відсутність заведеної спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 та відсутність заповітів, спадкових договорів. Також в матеріалах справи відсутні відомості щодо інших спадкоємців, а тому у нотаріуса були відсутні підстави для здійснення виклику спадкоємця ОСОБА_1 відповідно до приписів статті 63 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до приписів ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265,268 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Повне рішення виготовлено о 08-30 год. 29 листопада 2021 року.

Судові витрати покласти на позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: