Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 липня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс», про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач, позичальник) звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» (надалі за текстом - відповідач, позикодавець), про визнання недійсним договору кредиту №1-210-18 від 09.02.2014.

В обґрунтування позову зазначила, що 09.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №1-210-81. Позивач вважає, що при укладенні кредитного договору порушені її права як споживача, та просить суд визнати договір недійсним.

Ухвалою суду від 12.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.03.2019 від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

27.06.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 12.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

За таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стосовно клопотання позивача про витребування доказів, суд відмовляє у його задоволенні оскільки позивачем не надано доказів самостійного вжиття заходів щодо отримання цього доказу у відповідача, відповідно до п. 4 ч.2 ст. 84 ЦПК України.

Поруч з цим, відповідачем у клопотанні від 27.06.2019 було пояснено, що товариство не має примірнику договору кредиту №1-210-18 від 09.02.2014, у зв`язку з відступленням права вимоги третій особі.

Щодо клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 т а ч.2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Однак, клопотання про заміну неналежного відповідача було подано саме відповідачем, а не позивачем, як того вимагають приписи ст. 51 ЦПК України, відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення цього клопотання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Сторони вказують, що 09.02.2014 між ними було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-210-18 (надалі по тексту - Договір кредиту), за яким позикодавець надав позичальнику кредит у розмірі 1000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною другою ст. 627 ЦК України встановлено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Надалі, 11.06.2014 між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «Прімоколект-Капітал» (надалі за текстом - новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги №20140611-Ф, відповідно до п. 1.1. якого на умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, Новий Кредитор приймає усі належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).

Відповідно до п.1.2. Договору відступлення внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєсті боржників, та набуває усіх прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників Кредитними договорами.

Згідно витягу з реєстру боржників до Договору відступлення позикодавець відступив право грошової вимоги до позичальника новому кредитору.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відтак, в силу ст. 512 Цивільного кодексу України відбулась заміна позикодавця у зобов`язанні за Договором кредиту.

Отже, станом на дату розгляду справи сторонами Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-210-18 від 09.02.2014, з урахуванням змісту Договору відступлення права вимоги №20140611-Ф від 11.06.2014, є ОСОБА_1 та ТОВ «Прімоколект-Капітал».

Отже відповідачем у цій справі має бути новий кредитор - ТОВ «Прімоколект-Капітал».

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

За загальним правилом у справі за позовом про визнання недійсним договору належним відповідачем є сторона оспорюваного договору.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено. що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорювань право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`являти позов до належного відповідача.

Оскільки ТОВ «Компаньйон Фінанс» в даній справі не може бути відповідачем, як не сторона Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-210-18 від 09.02.2014, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс», про визнання недійсним договору - залишити без задоволення;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 15/15, );

Заочне рішення може бути переглянуте Подільським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя В.В. Гребенюк