"22" листопада 2021 р.
справа №642/6836/21
провадження №2/642/2395/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Гомади В.А.
за участю секретаря Нікіфорової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії суд не здійснював.
Представник позивача надав заяву про слухання справи без участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач був повідомлений про існування справи шляхом направлення йому ухвали разом з позовом з додатками по останньому відомому місцю його реєстрації. Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.
Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.
Суд вважає, при відсутності заперечень зі сторони позивача, у відсутність відзиву на позов, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2014 приміщень від 07.11.2008 року, належать нежитлові приміщення першого поверху № 193-1, 193-7, загальною площею 32,3 кв. м. в житловому будинку літ «А-12», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
У порушення ст. 24 ЗУ « Про теплопостачання » відповідач не уклав договір з КП «ХТМ» та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.
За кожний розрахунковий період відповідачу направлялись рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені.
Факт споживання теплової енергії підтверджується актами обстеження системи тепло споживання об`єкта № 173/4098 від 20.12.2019, № 173/4280 від 11.01.2021.
Відповідачу направлялися акти звіряння та рахунки фактури за спожиту теплову енергію. 17.08.2021 відповідачу направлявся супровідний лист № 85 від 28.07.2021 з вимогою про сплату вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період листопад 2019 року - квітень 2021 року.
Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються ЗУ «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.102007 року № 1198 (далі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу.
Таким чином, у період з листопада 2019 року по квітень 2021 року відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією на потреби опалення без договору, тобто без достатніх підстав, тому згідно ст.ст. 1212, 1213 ЦК України вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована позивачу.
Відповідно до частини 4 статті 4 Житлового кодексу УРСР до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.
Тому до взаємин між КП "Харківські теплові мережі" як енергопостачальною організацією та ОСОБА_1 , як споживачем застосовуються не Закон України "Про житлово-комунальні послуги" і Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, а інші нормативні акти - Закон України "Про теплопостачання" і Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198, що розглядають теплову енергію як товар.
Ні Законом України "Про теплопостачання", ані Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198 строк оплати спожитої споживачем теплової енергії не визначений.
Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Між позивачем та відповідачем не був укладений письмовий договір на постачання теплової енергії, але відповідач отримував теплову енергію, про що свідчать акти про підключення/відключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії, підписаних та скріплених печатками представників позивача та балансоутримувачем цих будинків.
У зв`язку з відсутністю договору строк оплати вартості теплової енергії не визначений, і тому застосуванню підлягає частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України.
На підставі частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України відповідачу було направлено вимогу про оплату вартості безпідставно спожитої теплової енергії, вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду (далі ВП ВС) від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270 грн. за подачу цього позову, що документально підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів цивільної справи, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, ст. ст. 257, 261, 530, 1212, 1213 ЦК України, Закону України "Про теплопостачання", Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, -
Позовні вимоги комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» ( НОМЕР_2 ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ЕДРПОУ 31557119) витрати на оплату судового збору у розмірі 2270,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.А. Гомада