Головуючий суду першої інстанції Коваленко І.В.
Провадження № 22-ц/812/2085/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Миколаїв Справа № 489/6259/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

при секретарі судового засідання - Колосовій О.М.,

за участю: представника позивача - Мотельчук Ю.І.,

представника відповідача Пивоварова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Коваленка І.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (далі - ТОВ «Укрдебт Плюс»), в якому просила визнати її кредитні зобов`язання за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2007 року перед ТОВ «Укрдебт Плюс» припиненими у зв`язку із повним виконанням проведеним належним чином; визнати іпотеку за іпотечним договором, посвідченим 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., який зареєстрований в реєстрі за № 847, припиненою; зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 в та вилучити з реєстру запис за № 44024432 про обтяження нерухомого майна у зв`язку з іпотекою.

Одночасно з позовною заявою позивач через свого представника ОСОБА_2 , звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м (далі - спірна квартира) та заборонити здійснювати будь-які реєстраційні дії та укладати усі види угод, пов`язані з відчуженням цієї квартири, посилаючись на наступне.

12 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», а в подальшому ТОВ «Укрдебт Плюс» та нею був укладений кредитний договір № 0, згідно з яким банк надав їй кредит у розмірі 30 000 дол. США, зі строком користування до 12 квітня 2017 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 13,5% річних.

Вона взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала, в результаті чого заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2009 року у справі № 2-5384/2009 стягнуто в солідарному порядку з неї та ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2007 року у розмірі 33 850,50 дол. США, що еквівалентно 258 089,76 грн. Рішення набрало законної сили, виконавчий лист видано 21 грудня 2009 року.

18 липня 2019 року на виконання виконавчого листа по справі № 2-5384/2009 приватним виконавцем Баришніковим А.Д. було відкрито виконавче провадження за № 59591532 про стягнення з неї кредитної заборгованості у розмірі 33 850,50 дол. США, що еквівалентно 258 089,76 грн.

23 березня 2021 року постановою приватного виконавця Баришнікова А.Д. на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2021 року по справі № 2-5384/2009 було здійснено заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебт Плюс».

13 вересня 2021 року вона виконала судове рішення по справі № 2-5384/2009 у повному обсязі, у зв`язку з чим постановою приватного виконавця Баришнікова А.Д. від 14 вересня 2021 року виконавче провадження за № 59591532 було закінчено у зв`язку з повним та фактичним виконанням боржником судового рішення.

Стягувач (наразі-відповідач) вважає, що боргові зобов`язання не є виконаними у повній мірі, виходячи з того, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2016 року по справі № 489/6090/15-ц, в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2007 перед ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 1 410 243,00 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на спірну квартиру, шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є відповідач. Виконання цього рішення щодо реєстрації права власності за банком відстрочено до закінчення мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вона дізналася про існування цього рішення лише після того, як її було повідомлено про це відповідачем ТОВ «Укрдебт Плюс».

Заявниця також звертала увагу, що судове рішення по справі № 489/6090/15-ц було отримане її представником ОСОБА_2 в архіві суду лише 20 вересня 2021 року та наразі готується заява про його скасування у встановленому законом порядку з вищезазначених підстав.

Доказом того, що ТОВ «Укрдебт Плюс» має реальні наміри щодо виконання рішення суду по справі № 489/6090/15-ц про визнання права власності - є звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яка була задоволена 16 жовтня 2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва.

До того ж, в реєстрі речових прав на нерухоме майно право Іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» замінено на ТОВ «Укрдебт Плюс», а отже до моменту закінчення розгляду даної справи право власності на квартиру може бути зареєстровано за ТОВ «Укрдебт Плюс» як правонаступником ПАТ «Дельта Банк», та стягувач має можливість розпорядитися цією квартирою.

Так, 13 квітня 2021 року набрав чинності Закон України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Зокрема, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021 року) поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом № 1381-ІХ, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року.

Таким чином, починаючи з 24 вересня 2021 року відповідач ТОВ «Укрдебт Плюс» матиме можливість здійснити реєстрацію права власності на предмет іпотеки в рахунок стягнення кредитної заборгованості, яка наразі вже відсутня.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 . Заборонено здійснювати будь-які дії та вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням зазначеної квартири до набрання судовим рішенням у справі законної сили.

Задовольняючи заяву місцевий суд виходив із того, що враховуючи наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, характер спірних правовідносин, є наявні підстави для застосування таких заходів, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ТОВ «Укрдебт Плюс» оскаржило його в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права просило скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що задовольняючи заяву про забезпечення позову суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Між тим суд неповно дослідив обставини, що мають значення для вирішення вказаної заяви, не надавши при цьому належної правової оцінки, тому що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса порушує права ТОВ «Укрдебт Плюс» як кредитора.

Крім того, позивачем не обґрунтовано та не доведено необхідність заборони державному реєстратору здійснювати будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Станом на дату подачі позовної заяви власником майна є саме позивач, а відповідач лише іпотекодержателем. Крім того, відповідачем не вчиняються дії щодо відчуження майна (інше не доведене позивачем), а тому даний вид забезпечення базується на припущенні позивача.

Відзив на апеляційну скаргу на час розгляду справи не надходив.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2009 року у справі № 2-5384/2009 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ) та ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2007 року у розмірі 33 850,50 дол. США, що еквівалентно 258 089,76 грн. Рішення набрало законної сили, виконавчий лист видано 21 грудня 2009 року.

Предметом іпотеки за іпотечним договором від 12 квітня 2017 року, яким забезпечуються кредитні зобов`язання ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_1 .

18 липня 2019 року на виконання виконавчого листа по справі № 2-5384/2009 приватним виконавцем Баришніковим А.Д. було відкрито виконавче провадження за № 59591532 про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості у розмірі 33 850,50 дол. США, що еквівалентно 258 089,76 грн.

16 жовтня 2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва замінено сторону у виконавчому провадженні ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебт Плюс».

13 вересня 2021 року ОСОБА_1 виконала судове рішення по справі № 2-5384/2009 у повному обсязі, у зв`язку з чим постановою приватного виконавця Баришнікова А.Д. від 14 вересня 2021 року виконавче провадження за № 59591532 було закінчено у зв`язку з повним та фактичним виконанням боржником судового рішення.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2016 року по справі № 489/6090/15-ц, в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитним договором від 12 квітня 2007 перед ПАТ «Дельта Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на спірну квартиру, шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є відповідач. Виконання цього рішення щодо реєстрації права власності за банком відстрочено до закінчення мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

На час звернення до суду власником спірної квартири є позивач.

ОСОБА_1 вернулася до суду з позовом до ТОВ «Укрдебт Плюс», де просила визнати її кредитні зобов`язання за кредитним договором № 0 від 12 квітня 2007 року перед ТОВ «Укрдебт Плюс» припиненими у зв`язку із повним виконанням проведеним належним чином; визнати іпотеку за іпотечним договором, посвідченим 12 квітня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., який зареєстрований в реєстрі за № 847, припиненою; зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 в та вилучити з реєстру запис за № 44024432 про обтяження нерухомого майна у зв`язку з іпотекою.

Згідно з частинами 1,2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд виходить з того, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд встановив, що між сторонами існує спір щодо кредитних зобов`язань, виконання яких забезпечено іпотечним майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 . За позовними вимогами позивач доводить, що кредитні зобов`язання нею виконання в повному обсязі, а відтак й дія іпотеки є припиненою.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Проте, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача, як іпотекодержателя, та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним та заборона здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірної квартири.

Арешт майна і заборона здійснювати реєстраційні дії є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача, як іпотекодержателя, реєструвати за собою та за іншими особами таке майно та розпоряджатися ним.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов обґрунтованого висновку про вжиття заходів забезпечення позову арештом та забороною здійснювати будь-які дії щодо спірної квартири.

Вжитті заходи забезпечення позову спрямовані виключно на збереження вже існуючих обставин спірних правовідносин та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідача та третіх осіб, а також не призведуть до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс», як іпотекодержателя, оскільки майно фактично перебуватиме в іпотеці, а обмежуватиметься лише вчиненням певних дій.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити квартиру не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову у цьому спорі, який має на меті припинити іпотеку, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Аргументи скарги про неповноту дослідження судом обставин, що мають значення для вирішення вказаної заяви, не надання належної правової оцінки тим обставинам, що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса порушує права ТОВ «Укрдебт Плюс» як кредитора є безпідставними, оскільки такі обставини та правовідносини, пов`язані з ними у цій справі відсутні.

З огляду на встановлені обставини, порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про забезпечення позову у справі, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив, а тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ «Укрдебт Плюс» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

З урахуванням висновку суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Т.В. Крамаренко

Повний текст постанови складено 01 грудня 2021 року.