Справа № 646/4619/20
№ провадження 2/646/483/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Теслікової І.І.,

при секретарях судових засідань - Лозової О.С., Бєлівцової О.А., Мірзоєвої К.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи на сторони відповідача ОСОБА_78 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_78 , про визнання недійсним договорів дарування нерухомого майна та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулись до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_78 , у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просять:

- визнати з моменту його вчинення недійсним (фіктивним) укладений 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір дарування нежитлових приміщень першого поверху № 18-:26, загальною площею 136,3 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати з моменту його вчинення недійсним (фіктивним) укладений 29 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір дарування нежитлових приміщень першого поверху № І, 1-11a, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж, загальною площею 122,5 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у натурі приміщення першого поверху № 18-:-26, загальною площею 136,3 кв.м., які розташовані в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у натурі нежитлові приміщення першого поверху №№ І, 1-11a, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж, загальною площею 122,5 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони перебувають у шлюбі.

11.02.2013 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 4953-В-С набуто у власність нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . До купівлі зазначених нежитлових приміщень, вони перебували в оренді з правом приватизації (викупу) у ОСОБА_1 .

18.10.2013 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 5039-В-С набуто у власність нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . До купівлі зазначених нежитлових приміщень, вони перебували в оренді з правом приватизації (викупу) у ОСОБА_1 .

Оскільки вказані приміщення потребували капітального ремонту, а коштів у позивачів не було, так як усі наявні кошти та кошти, які вони взяли в борг, були витрачені на викуп зазначених приміщень, 27.09.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_6 , який є чоловіком рідної сестри позивача ОСОБА_1 , з пропозицією об`єднати можливості і зусилля та привести вказані приміщення у придатний для використання за цільовим призначенням стан.

На пропозицію позивача, ОСОБА_6 повідомив, що з цього приводу йому необхідно порадитись з його рідними братами ОСОБА_78 та ОСОБА_79 , оскільки грошей на ремонт приміщень у нього не має.

У подальшому, вона самостійно звернулась до ОСОБА_79 та ОСОБА_78 щодо допомоги у капітальному ремонті нежитлових приміщень, у відповідь на що останні погодились їй допомогти.

При цьому, під час спілкування з ОСОБА_79 та ОСОБА_78 щодо допомоги у капітальному ремонті нежитлових приміщень, позивачі зазначили, що у них є грошові зобов`язання, а саме у трьох свої знайомих вони взяли у борг 30000,00 доларів США з метою викупу нерухомості і протягом року дані зобов`язання повинні бути виконані.

Строк виплати за першою борговою розпискою минув, за другою настає у лютому 2014 року, за третьою у жовтні 2014 року.

У свою чергу, ОСОБА_78 вказав, що зазначені кошти вони будуть повертати усі разом, однак найближчім часом необхідно буде формально на час проведення ремонтних робіт у нежитлових приміщеннях, переписати такі приміщення на його дружину ОСОБА_2 .

Такі дії необхідні з метою уникнення можливого арешту нерухомості та звернення стягнення на майно та після завершення ремонтних робіт буде укладений договір щодо порядку використання нерухомого майна та пропорційного розподілу прибутків від здачі його в оренду.

На вказану пропозицію ОСОБА_78 позивачі погодились та між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені оскаржувані договори дарування нежитлових приміщень.

При цьому, вказані договори дарування є фіктивними, оскільки не були спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків і жодних дій на їх виконання сторонами не вчинялось.

Починаючи з листопада 2013 року почали проводитись ремонтні роботи нежитлових приміщень. Спочатку було відремонтоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а потім нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , які почали здаватись в оренду, а кошти розподілялись між усіма.

19.12.2018 року ОСОБА_1 від ОСОБА_6 стало відомо, що з цього часу вона не буде отримувати кошти від оренди нежитлових приміщень, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , як власник приміщень за фіктивними договорами дарування, з вересня 2018 року скоротила наполовину виплату ОСОБА_78 його частини прибутку від здачі в оренду нежитлових приміщень, а з початку грудня 2018 року взагалі припинила такі виплати.

19.12.2018 року від ОСОБА_78 ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_7 на початку грудня зустрічались з усіма орендарями нежитлових приміщень, яким повідомили, що власником вказаних нежитлових приміщень є ОСОБА_2 та саме їй необхідно сплачувати орендну плату.

Після чого, вона попросила ОСОБА_78 повернути їй усі документи, які вона передавала йому для оформлення оскаржуваних договорів, однак він їй повідомив, що ОСОБА_2 , разом з їх дітьми, пішла від нього до своїх батьків та забрала із собою усі документи.

У подальшому, позивач ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_2 з метою добровільного повернення нежитлових приміщень, на що остання відмовилась.

Позивачі зазначають, що перед тим як укладати оспорювані договори, сторони таких договорів усвідомлювали, що дані договори дарування нерухомості виконуватись не будуть та дійсним наміром сторін оспорюваних правочинів є не дарування нерухомості, а можливість проведення капітального ремонту нежитлових приміщень та спільне їх використання для отримання прибутку.

Крім того, підписання оспорюваних договорів мало на меті збереження нежитлових приміщень від можливого звернення стягнення за наявними грошовими зобов`язаннями позивача ОСОБА_1 .

23.11.2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лазарєвої Марини Дмитрівни до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладаючи оспорювані правочини підтвердили, що усвідомлюють наслідки і розуміють значення своїх дій, свої наміри та керуються ними. Також, згідно оспорюваних договорів, сторони договору зазначили, що їх не примушували укласти договори на вкрай невідних для них умовах під впливом тяжкої обставини, уклали договори не під впливом помилки, обману або насильства, без наміру приховати інші угоди (дії) та договори не є фіктивними або удаваними. Крім того, у оскаржуваних договорах сторони погодили, що ніяких підстав для визнання в майбутньому цих правочинів недійсними не має. Позивачі, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що оспорювані договори є фіктивними не надали належних та допустимих доказів факту відсутності у сторін договорів наміру реального настання правових наслідків щодо відчуження нежитлових приміщень. При цьому, як зазначає представник відповідача, після укладення договорів дарування нежитлових приміщень, право власності на такі нежитлові приміщення було зареєстровано у встановленому законом порядку за відповідачем, якою у подальшому були проведені ремонтні роботи, укладені договори з постачальниками комунальних послуг та у подальшому нежитлові приміщення були надані нею в оренду іншим особам. Крім того, з 01.02.2017 року відповідач, як фізична особа-підприємець, надає нежитлові приміщення, що є предметом оспорюваних правочинів, в оренду та отримує за це орендну плату і сплачує відповідні податки і збори. У свою чергу, без реальної передачі позивачами вказаних нежитлових приміщень відповідач не мала б можливості надавати їх в оренду, що в свою чергу виключає факт фіктивності правочинів.

Окрім того, представник відповідача зазначає, що позивачі у позовній заяві вказують, що оспорювані договори були укладені з метою збереження нерухомого майна від можливого звернення стягнення за наявними грошовими зобов`язаннями, що в свою чергу свідчить про зловживання правом власності, оскільки власник цього майна використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам можливих кредиторів, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Також, представником позивача у відзиві заявлено вимогу про застосування позовної давності до позовних вимог, яка обґрунтована тим, що позивачам, як ними зазначено у позовній заяві, було відомо при укладанні у 2013 році договорів дарування нежитлових приміщень, що такі договори укладаються з метою ухилення у майбутньому від виконання можливих боргових зобов`язань, а тому, оскільки позивачі звернулись з даним позовом 10.08.2020 року, тобто через 7 років після укладання договорів, позовна давність спливла.

25.11.2020 року до суду від позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій позивачі просять задовольнити позовні вимоги.

У відповіді на відзив позивачі посилаються на те, що позивачами у позовній заяві були поставлені відповідачу питання щодо обставин, що мають значення до справи, і у разі надання відповіді на дані питання можливо б було встановити дійсні обставини, які передували укладенню фіктивних договорів дарування нерухомості, а також події, які мали місце після їх укладення.

Також, у відповіді на відзив зазначено, що після укладання оспорюваних договорів, позивачем у 2015 та 2016 роках ОСОБА_1 укладались договори на виконання ремонтних робіт у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , на суму 330000,00 грн, а також ремонтних робіт у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 515000,00 грн, що свідчить про фіктивність оспорюваних договорів дарування, оскільки підтверджує хто насправді володів, розпоряджався та користувався нежитловими приміщеннями.

Крім того, позивачі посилаються на необґрунтованість доводів представника відповідача щодо укладення відповідачем договорів з комунальними підприємствами, оскільки у таких договорах та актах приймання передачі нежитлових приміщень, особистий підпис відповідача відрізняється від її підпису, який міститься у інших документах, наданих представником відповідача.

Як зазначають позивачі у відповіді на відзив, ними свої зобов`язання, на відміну від відповідача, перед третіми особами виконані у повному обсязі, а тому доводи представника відповідача щодо зловживання правом є необґрунтованим.

25.11.2020 року до суду надійшли пояснення щодо позову третьої особи ОСОБА_78 , у яких останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування пояснень щодо позову, третя особа посилається, на те, що у жовтні 2013 року позивачами та ОСОБА_6 і ОСОБА_78 було прийнято спільне рішення розпочати проведення капітального ремонту у нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 . При цьому, умовою з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_78 взяти участь у капітальному ремонті вказаних нежитлових приміщень було укладення фіктивних тимчасових (на період проведення ремонтів) договорів дарування вказаних приміщень на користь ОСОБА_2 . Перед укладенням оспорюваних договорів, між ним та відповідачем, яка була на той час його дружиною, була досягнута усна домовленість на укладення з позивачем ОСОБА_1 фіктивних договорів дарування, які в свою чергу буде вчинено без наміру створення будь-яких правових наслідків і після їх укладення нічого не зміниться. Укладення оскаржуваних фіктивних договорів необхідно було для того, щоб після завершення капітального ремонту, кошти на який в тому числі були надані ним, нежитлові приміщення були поділені між всіма учасниками капітального ремонту, пропорційно вкладеним ним коштам. Також, укладання фіктивних договорів необхідно було для того, щоб убезпечити нерухомість від можливого стягнення за борговими зобов`язаннями позивача ОСОБА_1 . У період часу з березня 2013 року по серпень 2018 року між ним та відповідачем були хороші стосунки, у зв`язку з чим відповідач погодилась на укладання оскаржуваних договорів. При цьому, в період часу з 10.10.2013 року по 29.11.2013 року (дата укладення договорів) до грудня 2018 року відповідач будь-яких дій щодо нежитлових приміщень не вчиняла. Під час підписання договорів дарування нежитлових приміщень, він особисто надавав нотаріусу необхідні документи для вчинення даних правочинів. У подальшому, ним самостійно готувались договори оренди нежитлових приміщень, на яких відповідач лише ставила свої підписи. Крім того, після укладання договорів оренди нерухомості, орендна плата з жовтня 2016 року по грудень 2018 року отримувалась безпосередньо ним, а не відповідачем. Впродовж трьох років після набуття у власність нежитлових приміщень, відповідач жодних дій не вчиняла щодо реального настання обумовлених договорами дарування правових наслідків, оскільки була вагітною, у травні 2014 року народила першу дитину, а у серпні 2017 року народила другу дитину та займалась виключно доглядом дітей.

Крім того, третя особа звертає увагу на те, що відповідач зареєструвала себе як фізичну особу-підприємця лише з 23.12.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просить задовольнити, а також проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Третя особа ОСОБА_78 у судовому засіданні просив задовольнити позов.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, суд прийшов до наступних висновків.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 38).

10.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1263 (т. 1 а.с. 28).

За умовами договору, ОСОБА_1 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність нежитлові приміщення 1-го поверху № 18-:-26 загальною площею 136,3 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 .

Нежитлові приміщення, що відчужуються, належать ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору № 4953-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. 11.02.2013 року, реєстровий № 233.

Дар сторони оцінюють у суму 206843 (двісті шість тисяч вісімсот сорок три) гривні 00 коп.

Вартість вказаних нежитлових приміщень становить 206843 (двісті шість тисяч вісімсот сорок три) гривнi 00 коп., згідно Звіту про оцінку нерухомого майна у стислій формі, виконаного ФОП ОСОБА_8 08.10.2013 року.

Згода на дарування вказаних нежитлових приміщень надана чоловіком дарувальника. ОСОБА_5 , справжність підпису якого на відповідній заяві засвідчив приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. 10.10.2013 року, реєстровий № 1262.

Сторони у присутності нотаріуса підтверджують, що на час укладення договору вони усвідомлюють наслідки і розуміють значення своїх дій, підтверджують свої наміри та керують ними, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності; не визнані судом недієздатними або обмеженими у дієздатності; їх не примушували укласти цей договір на вкрай невигідних для них умовах під впливом тяжкої обставини; уклали цей договір не під впливом помилки, обману або насильства; уклали цей договір без наміру приховати інші угоди (дії), цей договір не є фiктивним або удаваним та не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб.

Сторони стверджують, що ніяких підстав для визнання в майбутньому цього правочину недійсним не має. Цей договір підписується сторонами добровільно, зміст статей законодавства, які зазначені у договорі сторонам відомі та зрозумілі.

Право власності на нежитлові приміщення, що даруються, переходить до ОСОБА_2 з моменту передачі дарунка, про що буде свідчити одержання останньою цього договору після його нотаріального посвідчення.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 219487124 від 07.08.2020 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 18-:-26 загальною площею 136,2 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для реєстрації права власності зазначено договір дарування, серія та номер: 1263, виданий 10.10.2013 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. (т. 1 а.с. 30-34).

29.11.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1527 (т. 1 а.с. 29).

За умовами договору, ОСОБА_1 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність нежитлові приміщення першого поверху № І, 1-11а, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж, які розташовані у житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 122,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Нежитлові приміщення, що відчужуються, належать ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору № 5039-B-C купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. 18.10.2013 року, реєстровий № 3057.

Дар сторони оцінюють у суму 119455 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп.

Вартість вказаних нежитлових приміщень становить 119455 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп., згідно Звіту про оцінку нерухомого майна у стислій формі, виконаного ФОП ОСОБА_8 30.10.2013 року.

Згода на дарування вказаних нежитлових приміщень надана чоловіком дарувальника. ОСОБА_5 , справжність підпису якого на відповідній заяві засвідчив приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. 29.11.2013 року, реєстровий № 1526.

Сторони у присутності нотаріуса підтверджують, що на час укладення договору вони усвідомлюють наслідки і розуміють значення своїх дій, підтверджують свої наміри та керують ними, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності; не визнані судом недієздатними або обмеженими у дієздатності; їх не примушували укласти цей договір на вкрай невигідних для них умовах під впливом тяжкої обставини; уклали цей договір не під впливом помилки, обману або насильства; уклали цей договір без наміру приховати інші угоди (дії), цей договір не є фiктивним або удаваним та не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб.

Сторони стверджують, що ніяких підстав для визнання в майбутньому цього правочину недійсним не має. Цей договір підписується сторонами добровільно, зміст статей законодавства, які зазначені у договорі сторонам відомі та зрозумілі.

Право власності на нежитлові приміщення, що даруються, переходить до ОСОБА_2 з моменту передачі дарунка, про що буде свідчити одержання останньою цього договору після його нотаріального посвідчення.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 219487124 від 07.08.2020 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення першого поверху № І, 1-11а, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж, які розташовані у житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 122,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для реєстрації права власності зазначено договір дарування, серія та номер: 1527, виданий 29.11.2013 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. (т. 1 а.с. 30-34).

Як зазначають позивачі, оспорювані договори дарування підлягають визнанню недійними, оскільки сторони цих договорів, під час укладення правочинів, мали на меті укласти саме фіктивні правочини, без настання правових наслідків.

Зокрема позивачі вказують, що укладення договорів дарування нежитлових приміщень було направлено на можливість проведення капітального ремонту нежитлових приміщень, оскільки у позивачів були відсутні кошти на ремонт, та збереження нежитлових приміщень від можливого звернення стягнення за наявними грошовими зобов`язаннями позивача ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, з якою погодився Верховний Суд у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц (провадження № 61-1300св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження наявності у позивача ОСОБА_1 на момент укладення оспорюваних договорів грошових зобов`язань, позивачами додано до позовної заяви договір позики грошових коштів, укладений 07.11.2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , за умовами якого ОСОБА_1 отримала у борг 12000,00 доларів США на строк 2 роки, що також підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 82-83).

Згідно розписки ОСОБА_9 від 02.09.2016 року, остання отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12000,00 грн, які були надані останній за договором позики від 07.11.2010 року (т. 1 а.с. 84).

Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 03.02.2013 року, остання взяла у борг у ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути через рік, у лютому 2014 року (т. 1 а.с. 85).

З письмової розписки ОСОБА_10 від 20.07.2017 року вбачається, що остання 20.07.2017 року отримала від ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 10000,00 доларів США, які були надані останній у борг 03.02.2013 року (т. 1 а.с. 86).

15.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 укладено боргову розписку, за умовами якої ОСОБА_1 отримала у борг 8000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути не пізніше 15.10.2014 року (т. 1 а.с. 87).

Встановлені вище обставини дійсно свідчать про те, що на момент укладення спірних правочинів у ОСОБА_1 були боргові зобов`язання.

У свою чергу, позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що нерухомим майном, що є предметом оспорюваних правочинів дарування, було забезпечено виконання ОСОБА_1 вказаних вище боргових зобов`язань.

Так само відсутні докази звернення осіб, які надавали ОСОБА_1 грошові кошти у борг, до суду з позовом про стягнення з неї наданих у борг коштів або звернення стягнення на майно.

Відповідно, суд відхиляє доводи позивачів, що доказом фіктивності оспорюваних правочинів є та обставина, що на момент укладення оспорюваних договорів дарування, у ОСОБА_1 були наявні грошові зобов`язання та з метою уникнення можливого звернення стягнення на зазначене майно були укладені фіктивні договори.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, позивач, яка свідомо укладає фіктивний правочин з метою введення в оману кредиторів за борговими розписками, для запобігання виконання можливого рішення про стягнення коштів шляхом примусової реалізації, не має права на судовий захист, оскільки укладеними фіктивними правочинами її право не порушено.

Також не заслуговують на увагу доводи того, що доказом фіктивності оспорюваних правочинів є та обставина, що відповідач, після укладання договорів дарування, будь-яких дій щодо нежитлових приміщень не вчиняла, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто, саме власнику майна належить право обрати спосіб, порядок користування та розпорядження своїм майном.

Так, позивачами додано до позовної заяви договір № 2/11 від 02.11.2015 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , а також специфікацію № 1 до договору № 2/11 (т. 1 а.с. 88-89).

За умовами договору ФОП ОСОБА_12 взяв на себе обов`язок виконати ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість робіт, виконаних за договором складає 330000,00 грн.

Згідно товарних чеків № 1/2 від 02.11.2015 року, № 1/1 від 01.06.2016 року, № 1/29 від 29.10.2016 року, ФОП ОСОБА_12 сплачено три платежі за договором від 02.11.2015 року, перший платіж у розмірі 165000,00 грн, другий платіж у розмірі 100000,00 грн, третій платіж у розмірі 65000,00 грн (т. 1 а.с. 124-126).

Також додано акт виконаних робіт № 1 від 29.10.2016 року по договору 2 від 02.11.2015 року (т. 1 а.с. 123).

Крім того, позивачами додано до позовної заяви договір № 345 на виконання робіт від 05.02.2016 року, укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , а також специфікацію № 1 до договору № 345 (т. 1 а.с. 127-128).

За умовами договору ФОП ОСОБА_12 взяв на себе обов`язок виконати ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна вартість робіт, виконаних за договором складає 515000,00 грн.

Згідно товарних чеків № 1/5 від 05.02.2016 року, № 1/30 від 05.02.2016 року, ФОП ОСОБА_12 сплачено два платежі за договором від 05.02.2016 року № 345, перший платіж у розмірі 250000,00 грн, другий платіж у розмірі 265000,00 грн (т. 1 а.с. 130-131).

Також додано акт виконаних робіт № 1 від 30.05.2016 року по договору 345 від 05.02.2016 року (т. 1 а.с. 129).

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка зі сторони позивачів ОСОБА_12 надав показання, що він є фізичною особою-підприємцем та його основним видом діяльності є різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю. Окрім основного виду економічної діяльності він займається будівництвом житлових і нежитлових будівель та іншими видами діяльності у галузі будівництва, а також виробництва і ремонту меблів. У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до нього, як до фізичної особи-підприємця, із замовленням на проведення відповідних робіт у нежитлових приміщеннях по АДРЕСА_3 . Наприкінці жовтня 2015 року він особисто виїхав з ОСОБА_1 на ці об`єкти для проведення їх огляду, обстеження, попереднього визначення обсягу робіт, строків їх виконання, кількості витратних матеріалів та інших питань підготовчого етапу. 02.11.2015 року у нього в офісі замовник ОСОБА_1 підписала з ним договiр на виконання будівельних робiт № 2/11 приміщень по АДРЕСА_1 на суму 330000, 00 грн. 05.02.2016 року також у нього в офісі мiж ним i замовником ОСОБА_1 був підписаний договір № 345 на виконання будiвельних робіт по АДРЕСА_2 на суму 515000, 00 грн. Перед початком ОСОБА_13 внесла авансові платежі (передплати), що між ними були попередньо обговорені і передбачені договорами на виконання будівельних робіт. Бiльш складні фасадні будівельні роботи були виконані у приміщеннях по АДРЕСА_1 , оскільки вони були пов`язанi фактично з будівництвом новоi доволі великої за площею вхідної групи з дахом, порталами і колонами, спорудою для розмiщення зовнішньої освітлювальноi реклами, широкими сходами, ганку, вхідних дверей у приміщення з боку АДРЕСА_1, облаштування вікон з фасаду, облицювання шліфованим гранітом всієї вхідної групи, а також з тим, що цi роботи проводилися у зимовий період. Ремонтно-будівельні роботи по АДРЕСА_2 були також доволi складними і об`ємними. Повністю був вiдремонтований i утеплений якісними будiвельними матеріалами фасад приміщення, поштукатурений і пофарбований, облицьований сірим шліфованим гранітом весь Г-образний периметр, встановлені вікна і вхідні двері, споруджений навiс над входом та інші будівельні роботи, які в основному проводились весною 2016 року. З ОСОБА_14 він не знайомий, нiколи з нею не зустрічався. За весь час проведення будівельних робіт у приміщеннях по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ОСОБА_15 у вказаних приміщеннях жодного разу не бачив, ніяких питань, пов`язаних з проведенням будiвельних робіт у приміщеннях по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 він з ОСОБА_14 ніколи не вирiшував. Мав справу виключно з ОСОБА_16 . Після завершення ремонтно будівельних робіт між ними були пiдписанi Акти виконаних робіт і ОСОБА_1 здiйснила остаточні розрахунки. Акт виконаних робіт за договором № 345 вiд 05.02.2016 по АДРЕСА_2 був пiдписаний мною i ОСОБА_1 30.05.2016 року, коли вона здiйснила остаточний розрахунок в сумі 265000,00 грн. Акт виконаних робіт за договором № 2/11 вiд 02.11.2015 року по АДРЕСА_1 був підписаний між ними 29.10.2016 року, хоча ремонтно-будівельні фасадні роботи по АДРЕСА_1 були закінченi наприкінці квітня 2016 року. У травні 2016 року ОСОБА_1 попросила його почекати з остаточним розрахунком за виконані роботи, посилаючись на відсутність достатнiх коштів. Звичайно, що він пішов назустріч ОСОБА_17 . Остаточний розрахунок в сумі 65000,00 грн за виконані фасадні роботи по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здiйснила 29.10.2016 року i в цей же день був пiдписаний акт виконаних робіт. Усі зобов`язання по договорам ним, як виконавцем робіт, були виконані у повному обсягу, а ОСОБА_16 , як замовником, всі виконані роботи і будівельні матеріали оплачені в сумі, які були визначені договорами. Після цього він з ОСОБА_16 не бачився приблизно три роки, доки у квітні 2020 року вона не зателефонувала і не попросила зустрітися. Під час їх зустрічі у середині квiтня 2020 року ОСОБА_18 розповіла, що її фактично обікрали і вона змушена тепер судитися з ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_7 , якi шахрайським шляхом заволоділи приміщеннями по АДРЕСА_3 . Як пояснила ОСОБА_18 з грудня 2018 року усі прибутки від оренди вказаних приміщень одноособово привласнюють собі ОСОБА_19 та її мати, а вона залишилась з великими боргами.

У свою чергу, дослідивши надані докази та показання свідка, суд зазначає, що укладання зазначених договорів на проведення ремонтних робіт та здійснення оплати за такими договорами не може беззаперечно свідчити про фіктивність оспорюваних правочинів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 646/2031/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_19 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_78 про повернення безпідставно набутого майна в натурі, відшкодування його вартості і всіх доходів, які отримані від безпідставно набутого майна (т. 3 а.с. 135-152).

Як вбачається із позовної заяви, однією із позовних вимог є стягнення з ОСОБА_19 витрат, понесених ОСОБА_1 при проведенні зовнішніх (фасадних) ремонтно-будівельних робіт у нежитлових приміщеннях по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 у розмірі 845000,00 грн.

Судовим розглядом також встановлено, що ОСОБА_19 та ОСОБА_78 з 10.08.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який у подальшому було розірвано у 2019 році, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.08.2013 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 49).

Від шлюбу у ОСОБА_19 та ОСОБА_78 народились діти: ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 50, 52).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради № 296 від 26.03.2021 року, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради з 08.12.2013 року по 04.02.2014 року; з 28.03.2014 року по 12.05.2014 року; з 26.05.2014 року по 03.06.2014 року (т. 3 а.с. 82).

Згідно матеріалів справи, 07.10.2013 року між ОСОБА_78 та ФОП ОСОБА_8 укладено договори №№ 07/10-2013, 07.10-2013 на проведення експертної оцінки майна.

За умовами вказаних договорів, ФОП ОСОБА_8 взяв на себе зобов`язання щодо виконання робіт з експертної оцінки нежитлових приміщень першого поверху № 18-:-26 житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 136,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлових приміщень першого поверху у житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 122,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , з метою визначення вартості об`єктів для вчинення нотаріальних дій (т. 2 а.с. 20-21).

26.03.2018 року між ОСОБА_78 та ФОП ОСОБА_8 укладено договори №№ 26/03-2018, 26/03/3-2018 на проведення експертної оцінки майна.

За умовами вказаних договорів, ФОП ОСОБА_8 взяв на себе зобов`язання щодо виконання робіт з експертної оцінки нежитлових приміщень першого поверху № 18-:-26 житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 136,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлових приміщень першого поверху у житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 122,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , з метою визначення вартості нежитлових приміщень з урахуванням вартості проведеного в них капітального ремонту станом на день їх фактичного обстеження для вчинення нотаріальних дій щодо поділу нежитлових приміщень в натурі між особами, за рахунок яких здійснювався капітальний ремонт приміщень (т. 2 а.с. 22-23).

Також, до позову долучено копію договору позики грошових коштів без нарахування відсотків та цільового використання суми позики, який укладено 01.02.2016 року між ОСОБА_22 та ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 243-244).

За умовами вказаного договору, ОСОБА_22 передала ОСОБА_6 у власність грошові кошти у сумі 30000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 01.02.2017 року.

У договорі зазначено, що цільове використання переданих коштів є завершення ремонтів:

- нежитлових приміщень першого поверху № І, 1-11а, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж загальною площею 122,5 кв.м., розташованих у житловому приміщенні літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлових приміщень підвальної частини № 1-б, 2-:-20, 10а, 10б, 11а, І загальною площею 227,0 кв.м., розташованих у житловому будинку літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_4 .

На підтвердження факту отримання зазначених коштів додано письмову розписку ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 245).

Разом з цим, доказів того, що отримані у борг ОСОБА_6 зазначені грошові кошти пішли саме на ремонт в тому числі нежитлових приміщень першого поверху № І, 1-11а, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж загальною площею 122,5 кв.м., розташованих у житловому приміщенні літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві власності належать ОСОБА_19 , матеріали справи не містять.

Згідно виписки Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» ОСОБА_19 на рахунок ОСОБА_78 здійснювались перерахування грошових коштів (т. 3 а.с. 53-55).

Так, 12.04.2018 року у розмірі 5000,00 грн без зазначення призначення платежу; 27.04.2018 року у розмірі 29651,00 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 07.05.2018 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: за водафон абонплата; 15.05.2018 року у розмірі 400,00 грн без зазначення призначення платежу; 04.06.2018 року у розмірі 22885,00 грн без зазначення призначення платежу; 27.06.2018 року у розмірі 19800,00 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 31.07.2018 року у розмірі 19900,00 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 13.09.2018 року у розмірі 348,25 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 20.09.2018 року у розмірі 1485,01 грн з призначенням платежу: за маленьку квартиру; 29.09.2018 року у розмірі 29651, 00 грн з призначенням платежу: аренда АДРЕСА_2; 10.10.2018 року у розмірі 1159,17 грн з призначенням платежу: за маленьку квартиру; 11.10.2018 року у розмірі 338,30 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 02.11.2018 року у розмірі 24875,00 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 06.11.2018 року у розмірі 300,00 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 12.11.2018 року у розмірі 1159,17 грн з призначенням платежу: за маленьку квартиру; 13.11.2018 року у розмірі 681,57 грн без призначення платежу; 30.11.2018 року у розмірі 24725,75 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 18.12.2018 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 28.12.2018 року у розмірі 9950,00 грн без зазначення призначення платежу; 02.01.2019 року у розмірі 348,25 грн з призначенням платежу: за мобільний; 24.01.2019 року у розмірі 3500,00 грн без зазначення призначення платежу; 03.02.2019 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 11.03.2019 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: телефон мобільний; 04.04.2019 року у розмірі 350,00 грн без зазначення призначення платежу; 07.08.2019 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: телефон мобільний.

При цьому, дослідивши надану виписку встановлено, що переказ коштів 27.04.2018 року у розмірі 29651,00 грн; 27.06.2018 року у розмірі 19800,00 грн; 31.07.2018 року у розмірі 19900,00 грн; 02.11.2018 року у розмірі 24875,00 грн; 30.11.2018 року у розмірі 24725,75 грн, здійснювався без зазначення відправника, що в свою чергу не може свідчити, що дані перекази здійснювались саме ОСОБА_19 .

Інші перекази, де зазначено відправником ОСОБА_19 , мають призначення платежу: за мобільний телефон; за маленьку квартиру або взагалі не зазначено призначення платежу.

29.09.2018 року ОСОБА_19 здійснено переказ ОСОБА_78 у розмірі 29651,00 грн із призначенням платежу: аренда АДРЕСА_2

Разом з цим, даний платіж, згідно наданої виписки, є одноразовим, інших переказів, які б свідчили про здійснення перерахування ОСОБА_19 на рахунок ОСОБА_78 коштів із призначенням платежу: за оренду, матеріали справи не містять.

Дослідивши вказані вище докази, суд зазначає, що перебування відповідача на стаціонарному лікуванні у Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради з 08.12.2013 року по 04.02.2014 року; з 28.03.2014 року по 12.05.2014 року; з 26.05.2014 року по 03.06.2014 року не може бути підставою визнання недійсності оспорюваних правочинів через їх фіктивність.

Так само, укладання договорів на проведення експертної оцінки майна саме ОСОБА_78 не може бути єдиним доказом того, що ОСОБА_19 , під час укладення оспорюваних правочинів, мала на меті намір укласти саме фіктивні правочини та не вчиняла будь-яких дій на виконання таких правочинів.

Більш того, перші два договори на проведення експертної оцінки майна були укладені 07.10.2013 року, тобто до укладання оспорюваних договорів дарування.

Інші два договори на проведення експертної оцінки майна укладені 26.03.2018 року, однак матеріали справи не містять відомостей, чи виконані дані договори.

Також, суд звертає увагу, що на момент укладання оспорюваних договорів нежитлових приміщень та до 2019 року ОСОБА_19 та ОСОБА_78 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка зі сторони позивачів ОСОБА_22 надала показання, що приблизно у 2015 році їй стало відомо, що ОСОБА_6 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 та ОСОБА_1 роблять ремонт у нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до неї з проханням надати у борг грошові кошти, з метою завершення ремонтних робіт у вказаних нежитлових приміщеннях. Спочатку вона не хотіла надавати у борг кошти, оскільки ОСОБА_6 є її родичем, однак згодом погодилась і надала у борг 30000,00 доларів США строком на один рік. При цьому, під час укладання договору позики, вони домовились, що якщо борг у визначений термін не буде повернутий, то пропорційно запозиченим коштам частина площі нежитлових приміщень буде передана їй у власність. Під час укладання договору позики, ОСОБА_78 запевнив, що вказані нежитлові приміщення формально оформлені на його дружину ОСОБА_19 та після проведення ремонтних робіт вказані нежитлові приміщення будуть переоформлені на ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , пропорційно до вкладених ними коштів. 01 лютого 2016 року вона підписала з ОСОБА_23 договір позики, передала йому гроші в сумі 30000,00 доларів США строком на один рiк і отримала від ОСОБА_24 його власноручну боргову розписку. При підписанні договору позики і оформлення розписки про отримання грошей ОСОБА_25 повідомив їй, що раніше власником приміщень по АДРЕСА_3 була рiдна сестра його дружини ОСОБА_18 . У 2013 році ОСОБА_18 на прохання ОСОБА_26 фіктивно, лише для вигляду, подарувала дружині ОСОБА_26 вказані приміщення за умовою, що за першою ж вимогою ОСОБА_27 поверне нерухомість тим, хто є справжнім його власником і вкладав у ремонт величезні гроші.У період з жовтня 2016 року по серпень 2018 року ОСОБА_25 повернув їй частину запозичених йому грошей, але значний непогашений борг залишається і до теперішнього часу. Починаючи з літа 2017 року, вона періодично нагадувала і ОСОБА_28 , ОСОБА_29 про необхідність виконання наших домовленостей про запозичення грошей строком на один рік, а у разі неможливості повернення грошей готівкою передати їй у власність частину приміщень по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 або по АДРЕСА_4 на мій власний вибір. На її запитання ОСОБА_25 відповідав, що цим питанням займається його брат ОСОБА_30 , а ОСОБА_31 більше року (3 серпня 2017 року до кінця 2018 року) вона чула тiльки те, що все буде нормально, вiн періодично нагадує своїй дружині ОСОБА_32 про необхідність оформлення нотаріально посвідченої угоди щодо повернення приміщень по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_1 і ОСОБА_6 шляхом поділу приміщень у рівних частках між ними. У січні 2019 року вона зустрілась з ОСОБА_33 , який їй розповів про свої фінансові і матеріальні проблеми, які з`явились після того, як його дружина ОСОБА_34 та її мати ОСОБА_35 заволоділи усіма активами родин ОСОБА_36 та ОСОБА_37 . Також, ОСОБА_30 зазначив, що для того щоб повернути їй борг потрібен більш довший час, оскільки його дружина ОСОБА_34 та її мати ОСОБА_35 у позасудовий спосіб відмовляються повернути нерухомість і всі прибутки від здачі нерухомості в оренду отримують тільки ОСОБА_38 та її мати.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка зі сторони позивачів ОСОБА_39 надала показання, що позивач ОСОБА_1 є її рідною сестрою, а третя особа ОСОБА_6 є її чоловіком. У лютому 2013 року її сестра ОСОБА_18 повідомила про те, що вона, як фізична особа-підприємець, залізла в борги, але все ж таки викупила (приватизувала) нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , які раніше знаходилися у неї в оренді. У жовтні 2013 року вона дізналась від сестри, що та викупила друге приміщення по АДРЕСА_2 , яке також вона орендувала. Сестра повідомила мене про те, що приміщення знаходяться в аварійному стані, непридатні для використання і потребують капітального ремонту. 27.09.2013 року ОСОБА_18 прийшла до них на день народження її чоловіка ОСОБА_40 і розповіла як вона протягом трьох років мучиться з приміщенням по АДРЕСА_4 , яке викупила у 2010 році, а тепер ще з приміщенням по АДРЕСА_1 , яке теж треба ремонтувати. У подальшому ОСОБА_41 звернулася до її чоловіка з пропозицією об`єднати можливості і зусилля двох родин і привести приміщення у придатний для використання стан, вона звичайно підтримала сестру i сказала, що коли ремонти будуть завершені вони здадуть приміщення в оренду і це забезпечить їм усім благополучну старість. На пропозицію ОСОБА_41 мій чоловік відповів їй, що спочатку йому треба подивитися приміщення і обов`язково порадитися з його рідними братами ОСОБА_42 та ОСОБА_30 . Наступного дня її чоловік розповів їй, що їздив з ОСОБА_16 подивитися всі приміщення. Вони вдвох побували на АДРЕСА_4 , на АДРЕСА_1 і на АДРЕСА_2 (у теперішній час АДРЕСА_2 ) і в нього склалося жахливе враження від того, що він побачив. ЇЇ чоловік сказав, що зі своїми братами ОСОБА_42 і ОСОБА_30 він розмовляти на цю тему не буде, оскільки дешевше купити нове приміщення, ніж відремонтувати той жах, який він побачив. Через два дні, це була остання неділя вересня 2013 року, їй подзвонила ОСОБА_18 з великою радістю в голосі повідомила, що вона iз ОСОБА_30 та ОСОБА_43 все ж таки з`їздила на всі об`єкти i брати, завдяки ОСОБА_42 , який умовив ОСОБА_30 допомогти ОСОБА_41 , дали згоду взяти участь у здійсненні ремонтів приміщень. У цей день, вечором, вони всі зібралися у квартирі ОСОБА_27 на сімейній нараді та вирішили, що всі ми будемо вкладати спільні гроші і робити ремонти, щоб привести нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 у придатний для використання стан, а потім будемо здавати їх в оренду. На цій зустрічі були присутні: вона зі своїм чоловіком ОСОБА_23 , її донька ОСОБА_44 , яка жила у той час із нами, брати ОСОБА_45 , ОСОБА_41 і ОСОБА_46 , а також син ОСОБА_47 . На цій родинній нараді ОСОБА_48 усiх повідомила про те, що у неї утворилися досить великі борги, без яких вона не могла викупити приміщення і вона запозичила 30000 доларів США. Усі погодились з ОСОБА_33 , який сказав, що борги будемо віддавати поступово, частками, і всі разом, найближчим часом треба буде формально, лише для видимості, тимчасово, на час проведення ремонтів приміщень, переписати нерухомість на його дружину ОСОБА_19 , щоб вивести активи від можливого арешту та звернення стягнення на майно, а також для того, щоб у братів ОСОБА_6 , ОСОБА_42 і ОСОБА_30 , які будуть вкладати в проект значні кошти, були гарантії того, що у майбутньому, після завершення ремонту приміщень, між всіма учасниками проекту буде укладений інший справжній договір щодо поділу нерухомості пропорційно вкладеним кожним учасником коштів, а також пропорційного розподілу прибутків від використання приміщень. У листопаді 2013 року приміщення по АДРЕСА_2 було виставлено на продаж. На вікні з вулиці вона з сестрою розмістили банер, що воно продається, а до цього майже два місяці вивозили звідти сміття, прибирали і вимивали приміщення від бруду, бо показувати його покупцям у тому стані, в якому воно знаходилося, було просто неможливо. Майже рік ми з сестрою намагалися продати це приміщення, але ніхто не хотів його покупати, оскільки всі, хто дивився приміщення, пропонували їм спочатку зробити хоч якийсь ремонт, бо всі комунікації і саме приміщення знаходилися у вкрай незадовільному аварійному стані. Також свідок зазначила, що прибутки від оренди приміщень по АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 ОСОБА_34 третій рік шахрайським шляхом привласнює лише собі, а вона з сестрою і нашими родинами залишилися ні з чим, величезними боргами i тепер змушені судитися із нею. Глобальні ремонтні роботи розпочалися з весни 2014 року. Спочатку на АДРЕСА_5 , а пізніше на АДРЕСА_2 , ремонтні роботи тривали дуже довго, майже три роки, оскільки грошей не вистачало. Їй достеменно було відомо, що її сестра ОСОБА_18 восени 2013 року фіктивно подарувала дружині ОСОБА_49 нежитлові приміщення по АДРЕСА_5 і АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 виконала прохання свого чоловіка ОСОБА_26 і погодилась оформити на себе приміщення лише для вигляду взяла на себе зобов`язання, що за першою ж вимогою її сестри ОСОБА_27 перепише нерухомість на тих, хто буде робити дороговартiснi ремонти i вкладати у приміщення величезні гроші. Наприкінці 2016 року ремонти були закiнченi i прибутки від оренди нерухомості розподілялися мiж всіма учасниками проекту пропорцiйно. Її родина отримувала від ОСОБА_26 щомісяця 10 000 грн, а родина її сестри ОСОБА_47 20000 грн. 01 лютого 2016 року її чоловік, ОСОБА_25 , для завершення ремонтів у нежитлових приміщеннях по АДРЕСА_3 запозичив у своєi родички ОСОБА_22 30000 доларів США і за два роки в період 2016-2018 рокiв частину грошей вони віддали, але значний борг перед ОСОБА_50 у нас залишається i до теперішнього часу. Починаючи з літа 2017 року, вона зі своїм чоловіком та сестрою ОСОБА_16 , періодично нагадували ОСОБА_29 про необхідність виконання наших домовленостей щодо укладення справжнього договору про поділ нерухомості пропорційно вкладеним кожним учасником коштів, а також пропорційного розподілу прибуткiв вiд використання приміщень. Як їй у подальшому стало відомо, починаючи з квiтня 2018 року, одразу після хрещення молодшого сина ОСОБА_26 , особисті шлюбно-сімейні стосунки з його дружиною ОСОБА_51 дуже швидко стали погіршуватися. Наприкінці квітня 2018 року під час розмови ОСОБА_26 зі своєю дружиною ОСОБА_14 про необхідність виконання взятих ОСОБА_2 зобов`язань щодо переоформлення права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_5 на її сестру ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_28 , ОСОБА_34 ультимативно заявила ОСОБА_30 , що найближчим часом нiчого у нотаріуса підписувати не буде. Вже у травні 2018 року ОСОБА_38 заявила, що найближчим часом збирається подати до суду позов про розірвання шлюбу і всі майнові питання щодо поділу нерухомості між подружжям будуть вирішуватись під час цього процесу. Після цього відносини мiж ОСОБА_51 і ОСОБА_30 стали погіршуватися ще бiльше. Протягом літа 2018 року на наполегливі прохання ОСОБА_30 виконати свої зобов`язання, ОСОБА_53 казала, щоб ОСОБА_30 заспокоїв і мою сестру ОСОБА_1 i мого чоловіка ОСОБА_24 , оскільки орендну плату ми отримуємо щомісяця і все буде подiлено чесно. У серпні 2018 року ОСОБА_53 з дітьми переїхала жити до своїх батьків по АДРЕСА_6 і всіляко ухилялася від вирiшення з ними майнових питань у позасудовому порядку. У січні 2019 року ОСОБА_54 повідомив їх про те, що він намагається вирішити майнові питання мирним шляхом не тільки з ОСОБА_51 , яка не бажає розмовляти з ним на цю тему, але й з її батьками і сказав, що повинен пройти деякий час і йому все ж таки вдасться вирішити це питання у позасудовий спосіб. Протягом всього 2019 року нічого ОСОБА_30 вирiшити не вдалося.

Допитаний у судовому засіданні свідок зі сторони позивачів ОСОБА_55 надав показання, що з дитинства знає ОСОБА_78 , ОСОБА_78 та ОСОБА_40 . Наприкінці 2013 року ОСОБА_56 повідомив йому, що усі свої заощадження він буде вкладати в нежитлові приміщення, які спільно зі своїми братами ОСОБА_28 і ОСОБА_30 та з їх родичкою ОСОБА_16 вони вирішили відремонтувати, а після завершення ремонту розділити приміщення між собою пропорційно вкладеним грошам і потім здавати нерухомість в оренду. На початку 2014 року йому зателефонував ОСОБА_54 і попросив виїхати з ним та його братом ОСОБА_42 для огляду нежитлових приміщень по АДРЕСА_5 і АДРЕСА_2 , в яких незабаром він планує розпочати проведення капітальних ремонтів спільно зі своїми братами ОСОБА_28 і ОСОБА_42 та їх родичкою ОСОБА_16 . ОСОБА_30 пояснив йому, що йому потрібна його допомога як досвідченого будівельника. Наступного дня вони виiхали на вказані адреси. Відчиняла приміщення ОСОБА_18 і коли він їх оглянув, то побачив жахливу картину. Обидва приміщення були у вкрай незадовільному стані, але приміщення по АДРЕСА_2 особливо було жахливим. Освітлення у приміщеннях взагалі не було, оскільки електролічильники були пошкоджені і розукомплектовані, розетки і вмикачі вирвані. Майже всі труби були в хомутах, з яких текла вода, в туалет зайти було неможливо із-за забитої каналізації і огидного запаху. Електромережа в багатьох місцях була оголена i частина обірваних електропроводів валялась просто на підлозі. Після огляду він сказав ОСОБА_42 і ОСОБА_29 , а також ОСОБА_57 , що у нього немає можливостей і потужностей, щоб зайнятися таким складним ремонтом. ОСОБА_18 пояснила йому, що вона є власником приміщень по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_2 і планує спільно з братами ОСОБА_28 , ОСОБА_42 і ОСОБА_33 найближчим часом розпочати ремонтні роботи, але спочатку необхідно привести приміщення у такий стан, який дозволить будівельникам розпочати ремонт. ОСОБА_30 і ОСОБА_56 , а також ОСОБА_18 попросили його цим зайнятися і він не міг відмовити. ОСОБА_18 передала йому один комплект ключів від приміщень і приблизно через тиждень він розпочав там підготовчі роботи. Протягом січня 2014 року він своїми можливостями привів приміщення по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_2 у стан, який вже цілком дозволяє розпочати проведення в них капітальних ремонтів. Перш за все була викликана аварійна служба КП «Харківводоканал», відкачена вода iз затопленого підвалу у приміщенні по АДРЕСА_2 і прочищені каналізаційні мережі в обох приміщеннях. 3 дозволу районного РЕС були придбані, підключені і поставлені на тимчасовий облік електролічильники і змонтована тимчасова електромережа. На підключення обох об`єктів до мереж водопостачання, водовідведення, відновлення електропостачання, оформлення тимчасових дозволів, договорів пішло дуже багато часу. Оформленням відповідних дозвільних документів з Харківенергозбутом, КП «Водоканал», КП «Харківські теплові мережі», КП «Жилкомсервіс» та іншими комунальними підприємствами займалися ОСОБА_18 та ОСОБА_58 . Дружину ОСОБА_26 у приміщеннях по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_2 він жодного разу не бачив, хоча протягом 2014-2016 років разом з ОСОБА_16 і братами ОСОБА_36 він особисто періодично відвідував ці об`єкти і підказував їм що саме і де треба зробити під час ремонту. Весною 2016 року я був у цих приміщеннях з ОСОБА_16 та ОСОБА_33 і мені вони дуже сподобалися. Ремонтні роботи були на завершальному етапі, фарбувалися стіни, монтувалася сантехніка. На початку травня 2020 року йому зателефонувала ОСОБА_18 попросила зустрітися. Він під`їхав до її дому та вона розповіла, що у неї фактично вкрали нежитлові приміщення по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_2 , в яких він на початку 2014 року допомагав ОСОБА_41 привести ці приміщення у стан, який дозволяв розпочати глобальні ремонтні роботи. Зробили це, як повідомила ОСОБА_18 , колишня теща ОСОБА_26 та її донька ОСОБА_38 , колишня дружина ОСОБА_26 . ОСОБА_59 змушена судитися із ними, щоб повернути, як вона сказала, вкрадену у неї цими ОСОБА_7 нерухомість.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка зі сторони позивачів ОСОБА_60 надав показання, що він добре знає родину ОСОБА_47 , оскільки вони доводяться один одному родичами. Восени 2013 року, коли вони зустрілися на дачi, ОСОБА_18 повідомила, що в неї великі проблеми, пов`язані з приміщеннями по АДРЕСА_5 , та АДРЕСА_2 , які вона купила у стані непридатному для їх використання, а грошей на дороговартiснi капітальні ремонти у неї немає. Тією ж осінню 2013 року вони знов зустрілися на дачi і ОСОБА_1 повідомила йому про те, що за допомогою братів ОСОБА_6 , ОСОБА_42 і ОСОБА_30 вона незабаром розпочне здійснювати ремонти у нежитлових приміщеннях та після завершення ремонтiв вона разом з братами ОСОБА_36 буде здавати приміщення в оренду. У жовтні та у листопаді 2013 року на прохання ОСОБА_26 він привозив ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_61 до приватного нотаріусa Звєрєва А.М., контора якого знаходиться на АДРЕСА_7 , коли ОСОБА_18 разом із ОСОБА_33 оформляли на дружину ОСОБА_26 договори дарування вказаних вище приміщень. Кажучи про фіктивність договорів дарування, я стверджую про це категорично, тому що він знає при яких обставинах вони укладалися і для чого саме. Крім того, свідок зазначив, що він вкладав у ремонт цих приміщень свої особисті збереження і позичав гроші ОСОБА_57 і ОСОБА_29 без розписок. Коли 10 жовтня та 29 листопада 2013 року він привозив ОСОБА_62 та її чоловіка ОСОБА_61 до нотаріуса Звєрєва А.М. на АДРЕСА_7 , то в конторі нотаріуса вже знаходився ОСОБА_54 і перевіряв документи, якi ним були підготовлені заздалегідь. ОСОБА_34 приходила до нотаріуса на недовгий час, швидко підписувала документи і уходила. При ньому ОСОБА_34 , коли знаходилася в нотарiальнiй конторi у ті дні, в які вона підписувала договори дарування, тобто 10 жовтня та 29 листопада 2013 року, ОСОБА_2 підтвердила ОСОБА_64 , що вона знає для чого на неi переоформляється нерухомість і добре усвідомлює несправжнiсть дарування приміщень і за першою вимогою ОСОБА_47 , пiсля завершення ремонтiв, поверне приміщення ОСОБА_1 i пiдпише у нотаріуса всi необхiднi для цього документи без будь-яких проблем. Усі присутні під час оформлення у нотаріуса договорiв дарування, а саме: ОСОБА_34 , він, ОСОБА_54 , ОСОБА_41 і ОСОБА_46 , добре все розуміли і усвідомлювали несправжнiсть договорів дарування нежитлових приміщень по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_65 . Після нотаріального посвідчення договорів дарування приміщень на користь ОСОБА_65 нічого не змінилося. ОСОБА_18 разом із братами ОСОБА_66 , ОСОБА_42 та ОСОБА_30 почали робити ремонти, які були завершені у 2016 році. Він особисто приймав безпосередню участь у цьому проекті, при цьому ОСОБА_34 ніколи не була у нежитлових приміщеннях аж до грудня 2018 року, ніякої участі у проведенні капітального ремонту приміщень не приймала і ніяких грошей в ремонт не вкладала. Свідок також зазначив, що приміщення по АДРЕСА_2 наприкінці 2013 року ОСОБА_16 було виставлено на продаж і він особисто допомагав їй вішати на фасад будинку банер щодо продажу, оскільки грошей для проведення дороговартісних ремонтів одночасно у двох нежитлових приміщеннях, які знаходилися в аварійному стані, у ОСОБА_47 та у братів ОСОБА_36 не вистачало. На початку 2014 року гроші для початку ремонту були накопичені і ОСОБА_16 разом з братами ОСОБА_36 було прийнято рішення відмовитися від продажу приміщення по АДРЕСА_2 і розпочати в ньому ремонт. У свою чергу, ОСОБА_34 ніякої участі у здійсненні капітальних ремонтів у приміщеннях по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 не приймала, коштів в ремонт не вкладала, оскільки в період здійснення ремонтних робіт була вагітна. Під час вагітності ОСОБА_38 дуже довго знаходилась на збереженні у пологовому будинку. Йому були відомі обставини, що відбувались в родині ОСОБА_26 , тому що останній є його двоюрідним братом і свідок працював водієм автомобіля, який був закріплений за Юридичним департаментом Харківської міської ради, директором якого 12 років працював ОСОБА_54 . Після завершення у 2016 році ремонтних робіт у вказаних вище приміщеннях ОСОБА_34 не мала ніякого відношення і до управління нерухомістю, оскільки він особисто разом з ОСОБА_16 займався усіма справами стосовно управління нерухомістю. Саме він з ОСОБА_16 , а не ОСОБА_34 , вирішували усі питання, пов`язані з укладанням договорів з комунальними підприємствами, складання і надання звітності до КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі» та Обленерго. Він підписував від імені ОСОБА_65 необхідні документи, а також отримував від постачальників комунальних послуг відповідні рахунки та здійснював їх оплату. У грудні 2018 року він від ОСОБА_26 та ОСОБА_47 дізнався, що ОСОБА_34 з грудня 2018 року припинила виплату ОСОБА_29 орендної плати за приміщення по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 ОСОБА_36 змушений був з грудня 2018 року припинити ОСОБА_57 та ОСОБА_67 виплату їх частини прибутків від оренди приміщень.

З урахуванням обставин, що встановлені судом на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, показання вказаних свідків не можуть беззаперечно свідчити про фіктивність оспорюваних правочинів, оскільки суд, у відповідності до положень статті 89 ЦПК України, оцінює докази на всебічному, повному, об`єктивному та беззаперечному дослідженні усіх наявних у справі доказів.

Показання свідка ОСОБА_39 , яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , суд не приймає до уваги як допустимий доказ, оскільки вони є близькими родичами, а тому свідок може бути зацікавлена в результаті розгляду справи.

Відповідачем ОСОБА_19 подано до суду заяву свідка, у якій вона вказує, що вперше у своєму житті побачила ОСОБА_1 та ОСОБА_5 10.10.2013 року у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва А.М. при укладанні договору дарування нежитлових приміщень першого поверху № 18-:-26 загальною площею 136,3 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 . Скільки разів вона бачила подружжя ОСОБА_37 вона не пам`ятає, однак точно може сказати, що два рази бачила під час укладення оспорюваних договорів. Для прийняття у власність об`єктів нерухомості нею вчинялись наступні дії: отримання ключiв вiд примiщень, технічної документаї, та відповідно внесення відомостей про набуття права власності на приміщення в реєстр нерухомості, а згодом проведення ремонтних робіт та укладення договорiв з вiдповiдними комунальними організаціями, що здійснювали обслуговування даних приміщень. Точно вказати дату коли вона вперше побачила нежитлові приміщення, розташовані по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_2 , вона не може, однак на скільки пам`ятає, десь приблизно за декілька днів до дати укладання договорів. До вказаних об`єктів нерухомостi надавав їй доступ ОСОБА_78 . Для огляду вказаних приміщень вона з`являється особисто. На той час її чоловік ОСОБА_68 пояснював їй, що об`єкти нерухомості, розташовані по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_2 , даруються їй для того, щоб вона, могла не працювати за напрямком своєї діяльності, а саме тренером по тенісу, а займатися підприємницькою діяльністю iз здачi в оренду нежитлових приміщень. Оскільки на той час вона була вже вагітною та в подальшому, ми з моїм чоловіком ОСОБА_78 розуміли, що більшість свого часу я буду приділяти нашій майбутній дитині, а тому надходження прибутку у такий спосіб є найбільш вигідним для мого на той час положення.

Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_7 надала наступні показання, що вона є матір`ю ОСОБА_19 . Їй відомо, що у 2013 році ОСОБА_19 подарували нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , які потребували капітального ремонту. Оскільки у ОСОБА_19 не було грошей вона звернулась до неї та батька з проханням допомогти фінансово, на що вони погодились. ОСОБА_19 самостійно здійснювала організацію ремонтних робіт, а свідок у свою чергу доглядала за дитиною. Також, ОСОБА_19 допомагав батько ОСОБА_69 . Свідок зазначила, що не бачила щоб ОСОБА_48 приймала участь у ремонтних роботах вказаних нежитлових приміщень та здійснювала управління ними.

Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_70 надала наступні показання, що вона є рідною сестрою ОСОБА_19 . Їй відомо, що у 2013 році ОСОБА_19 подарували нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , які потребували капітального ремонту. Організацією ремонтних робіт займалась самостійно ОСОБА_19 . Фінансову допомогу їй надавали батьки та дідусь. Крім того, вона та їх батько ОСОБА_69 їздили за будівельними матеріалами.

Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_71 надала наступні пояснення, що вона працює бухгалтером. У кінці 2016 року до неї звернулась ОСОБА_19 та попросила допомогти вести її фінансову звітність як фізичної особи-підприємця, на що вона погодилась. На першій їх зустрічі також був присутній ОСОБА_68 . Раніше вона надавала послуги з ведення фінансової звітності колишній дружині ОСОБА_78 , та саме на її прохання вона зустрілась з ОСОБА_19 та ОСОБА_78 . У подальшому, виключно ОСОБА_19 надавала їй інформацію щодо доходів, отриманих від надання в оренду нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які свідок фіксувала у звітності. Оплату за надані послуги вона отримувала виключно від ОСОБА_19 . Також свідок зазначила, що не знає та ніколи не бачила ОСОБА_62 .

Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_72 надала наступні пояснення, що вона є фізичною особою-підприємцем. З грудня 2017 року по березень 2020 року вона орендувала нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Дані приміщення їй показував ОСОБА_69 . У грудні 2017 року нею було прийнято рішення щодо оренди нежитлових приміщень за вказаною адресою та вона подзвонила за номером телефона, який був зазначений на банері. Слухавку взяла жінка, у подальшому вони дійшли згоди щодо оренди нежитлових приміщень. Їй подзвонила ОСОБА_19 та сказала, що договори про проведення ремонтних робіт та оренди нежитлових приміщень готові, однак, оскільки вона доглядала за дитиною, дані договори їй привезе її чоловік. На зустріч приїхала вона із своїм чоловіком та ОСОБА_68 , який привіз договори. Вона підписала договори, ОСОБА_68 ще раз показав приміщення та відав ключі від приміщення. Після чого, вони зробили деякі ремонтні роботи та з 02.12.2017 року почали працювати. Під час дії договору оренди виникали питання щодо експлуатації нежитлових приміщень, звісно вона дзвонила ОСОБА_19 , однак слухавку у неї забирав ОСОБА_68 та спілкувався з цих питань. З ОСОБА_19 вона спілкувалась у телефонному режимі щодо плати за оренду, передавала їй показання за комунальні послуги. ОСОБА_19 разом з ОСОБА_69 приїжджала до нежитлових приміщень. Також, деякий час вона передавала кошти за комунальні послуги ОСОБА_73 , який, як вона вважала є довіреною особою ОСОБА_19 . Взимку 2018 року до неї на об`єкт приїхав ОСОБА_68 та попросив вийти на вулицю і сісти до нього в машину. Коли вона сіла до машини ОСОБА_78 побачила там ОСОБА_62 , і ОСОБА_68 сказав, що вона є справжнім власником даних нежитлових приміщень, у зв`язку з чим необхідно сплачувати оренду саме йому, однак вона відмовилась, оскільки договір оренди був укладений саме з ОСОБА_19 . ОСОБА_62 вона тоді побачила вперше та після не бачила ніколи. У подальшому між нею та ОСОБА_19 була укладено додаткова угода, якою знижено орендну плату на 5000,00 грн. У травні 2018 року до неї приїхав ОСОБА_68 та сказав, що це неправильно, оскільки ОСОБА_19 не має жодного відношення до нежитлових приміщень. Після введення на території України карантину між нею та ОСОБА_19 досягнуто згоди щодо припинення дії договору оренди.

Допитаний у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_74 надав наступні пояснення, що він працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «А.Б.С. Україна», що орендує нежитлові приміщення у АДРЕСА_1 . Зазначив, що ОСОБА_62 він не знає та бачить вперше. ОСОБА_78 бачив один раз, коли останній приїзжав до нього, представився колишнім чоловіком ОСОБА_19 та просив надати документи щодо оплати оренди. Сам договір оренди нежитлових приміщень укладений між товариством та ОСОБА_19 . Орендна плата перераховується виключно ОСОБА_19 , будь-які питання щодо експлуатації нежитлових приміщень вирішуються лише з ОСОБА_19 .

Допитаний у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача ОСОБА_75 надав наступні показання, що він є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «КУБ - 2020 ЛТД». Між ним, як директором ТОВ «КУБ - 2020 ЛТД», та ОСОБА_19 укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Орендна плата перераховується виключно ОСОБА_19 , будь-які питання щодо експлуатації нежитлових приміщень вирішуються лише з ОСОБА_19 . ОСОБА_62 він не знає. ОСОБА_78 він знає, однак останній будь-яких дій щодо управління орендованим приміщенням не вчиняє.

При цьому, суд зазначає, що показання свідків ОСОБА_70 та ОСОБА_7 суд не приймає до уваги як допустимі докази, оскільки вказані особи є близькими родичами відповідача, а тому є зацікавленими в результаті розгляду справи.

Також, у судовому засіданні встановлено, що деякі договори, в тому числі додаткова угода до договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 22.09.2015 року, договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 29.11.2016 року підписані не ОСОБА_19 , а іншою особою.

Разом з цим, суд не бере до уваги зазначені факти, оскільки предметом даного позову є визнання недійсними договорів дарування, а також враховуючи доводи відповідача, про те, що вона обізнана, що договори підписані не нею, однак предмет цих договорів відповідає її волевиявленню.

Крім того, матеріали справи містять договори оренди нежитлових приміщень, а також додаткові угоди до них, і акти приймання-передачі нежитлових приміщень та іншого обладнання, що передаються в оренду, які укладались у 2017 - 2019 роках між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_19 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексіст Автомотів» (А.Б.С. Україна), Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_72 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртрейд-Експо», Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_75 , за умовами яких, останнім надавались в оренду нежитлові приміщення, що належать ОСОБА_19 та розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 70-80; т. 2 а.с. 65-76; 82-92; 93-123; 159-162; 163-175; 177-183); виконавчу документацію водопостачання та каналізації офісу по АДРЕСА_2 від 2016 року, складену СПДФО « ОСОБА_76 на замовлення ФО ОСОБА_2 ; робочий проект - схему зовнішнього електропостачання нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , складений у 2016 році ТОВ «Слобода-Стройелектромонтаж» на замовлення ОСОБА_2 ; технічний звіт № 69 від 26.02.2016 року по нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , про проведення електричних вимірювань та іспитів опору ізоляції силових кабельних ліній, повного опору петлі «фаза-нуль», характеристик контура заземлення мереж зовнішнього та внутрішнього електропостачання, складений ТОВ «Слобода-Стройелектромонтаж» на замовлення ОСОБА_2 ; акт Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» від 13.07.2015 року обстеження системи теплопостачання об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 , у якому зазначено, що обстеження проходило за участі ОСОБА_2 ; робочий проект реконструкції централізованої системи опалення нежитлових приміщень ФО ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , з пристроєм автономного джерела теплопостачання; складений на замовлення ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 27-64); лист КП «Жилкомсервіс» від 13.03.2015 року, адресований ОСОБА_2 , у якому КП «Жилкомсервіс» повідомляє, що не заперечує проти розробки проекту підключення нежитлових приміщень 1-го поверху № 18-:-26, площею 136,3 кв.м. в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 , до внутрішньобудинкових інженерних мереж водопостачання та водовідведення (т. 2 а.с. 124); робочий проект водомірних вузлів холодної та гарячої води нежитлових приміщень № 18-:-26 в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 , складений у 2015 році ФОП ОСОБА_77 на замовлення ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 126-129); договір № 4-2653 С від 26.03.2015 року, укладений між АК «Харківобленерго» та Фізичною особою ОСОБА_19 про постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , а також додаткові угоди до цього договору (т. 2 а.с. 130-133); протокол № 171 засідання комісії по перевірці знань працівників по правилам експлуатації електроустановок споживачів від 19.02.2016 року, відповідно до якого було проведено перевірку знань правил безпеки експлуатації електроустановок споживачів у ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 134-136); договір № 5454/03-А-1 від 22.09.2015 року про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, укладений між КП «Харківводоканал» та ФО ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 137-143); технічні умови № 895/ФО-В від 26.10.2016 року та № 2224/ФО-К від 02.11.2016 року на збільшення обсягу водовідведення від приміщень офісу: нежитлових приміщень № 18-:-26 у житловому будинку літ. «А-5» загальною площею 136,2 кв.м. по АДРЕСА_5 , складені КП «Харківводоканал» на замовлення ФО ОСОБА_2 (т.2 а.с. 144-154).

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що після укладання оспорюваних правочинів відповідачем в тому числі укладались договори оренди спірних нежитлових приміщень, розроблювалась технічна документація тощо. Отже, такі дії ОСОБА_19 свідчать про виконання в натурі оскаржуваних правочинів та спрямовані на настання реальних правових наслідків.

За таких обставин, позивачі не довели, що відповідач, як другий учасник оспорюваних правочинів не мала на меті настання реальних юридичних наслідків. В разі відчуження нерухомого майна, його передача колишнім власником новому здійснюється тільки шляхом внесення змін щодо власника у державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Як вже було встановлено, зазначена вимога закону виконана, право власності на спірні об`єкти нерухомості після укладання оспорюваного правочину було зареєстровано за відповідачем.

Таким чином, якщо навіть ОСОБА_48 дійсно під час укладання оспорюваних правочинів мала на меті намір укласти фіктивні правочини, без настання правових наслідків, то це не може бути підставою для задоволення її вимог, оскільки для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, однак позивачами не доведено, що відповідач, як другий учасник оспорюваних правочинів не мала на меті настання реальних юридичних наслідків.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином дослідивши зміст укладених договорів дарування, які є предметом спору, встановивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження фіктивності оспорюваних договорів дарування нежитлових приміщень та враховуючи те, що спірні договори не приховують іншу угоду, відповідають намірам відповідача створити для себе юридичні наслідки, передбачені законом щодо договорів дарування, суд вважає позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог відповідно до заяви представника відповідача суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

У постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18) зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

На підставі викладеного, керуючись: 4-5, 76, 89, 258-259, 263-265, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_48 , ОСОБА_5 до ОСОБА_19 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_68 , про визнання недійсним договорів дарування нерухомого майна та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено 06.12.2021 року.

Суддя Теслікова І.І.