Справа № 604/1282/21
Провадження № 2/604/538/21
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року смт.Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову , в якій просить вжити заходів по забезпеченню позову у цивільній справі № 604/1282/21 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою та накласти арешт шляхом заборони відчуження нерухомого майна належному відповідачу ОСОБА_3 , проживаючому по АДРЕСА_2 , а саме на:

- земельну ділянку, площею 0,071 га, кадастровий номер

:01:018:0002, розташовану за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області;

- земельну ділянку, площею 0,0344 га, кадастровий номер

:01:018:0007, розташована за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області. Зустрічне забезпечення не застосовувати через відсутність підстав для його застосування.

Заява обґрунтована тим, що в Підволочиському районному суді Тернопільської області знаходиться цивільна справа № 604/1282/21за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, а саме 185 630,63 грн майнової шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля « SUBARU OUTBACK, р.н. НОМЕР_2 , 30000,00 грн моральної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, 99 095,00 грн моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП та 4500,00 грн на відшкодування судових витрат,пов`язаних з проведенням судової авто товарознавчої експертизи.

Предметом позову є значна сума у розмірі 319 225,63 грн. ОСОБА_3 , не зважаючи на встановлення судом факту його вини у вчиненні дорожньо- транспортної пригоди, відмовляється у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, що свідчить про його недобросовісність, і дає підстави вважати, що останній намагатиметься відчужити належне йому майно, що зробить неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим вважаю за необхідне забезпечити мій позов шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах заявлених позовних вимог - 319 225,63 грн.

Відповідно до Інформаційної довідки №175436335 та №175437194 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна

щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_3 належать:

- земельна ділянка, площею 0,071 га, кадастровий номер

:01:018:0002, розташована за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області, на підставі свідоцтва про право власності від 31.05.2014;

- земельна ділянка, площею 0,0344 га, кадастровий номер

:01:018:0007, розташована за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області, на підставі свідоцтва про право власності від 18.07.2014.

За вказаних обставин, з метою забезпечення позову у цивільній справі №604/1282/21 необхідно застосувати заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно, зокрема на вищевказані земельні ділянки, шляхом заборони їх відчуження. вважаючи, що саме такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо відчуження земельних ділянок є достатнім і співмірним із заявленими вимогами та в той же час не буде порушувати прав відповідача.

Дослідивши матеріали заяви, надані заявником докази, суд приходить до таких висновків.

Частинами 1, 2ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. (ч. 4ст.153 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким заходом забезпечення позову як арешт та заборона вчиняти певні дії суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Суд приймає до уваги, те, що забезпечення позову спрямоване, насамперед, проти дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити, знецінити його тощо. Припущення позивача, викладені у заяві, про те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову повинні бути достатньо мотивованими. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, така правова позиція міститься у постанові ВС від 17 жовтня 2018 року №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Наприклад, якщо спір стосується частини нерухомого майна, то і будь-які заходи забезпечення позову є доцільними саме щодо спірної частини на яку претендує позивач. В іншому разі, забезпечення позову щодо цілого об`єкту нерухомості, порушить права відповідача або третіх осіб, у разі якщо вони є співвласниками об`єкту нерухомості. Якщо позов майнового характеру, де позовною вимогою є, наприклад, стягнення грошових коштів, то вартість майна відповідача щодо якого вживаються заходи забезпечення позову судом, повинна бути співмірною з ціною позову, докази цьому повинен надати позивач (експертна оцінка майна щодо якого вживаються заходи забезпечення, тощо). Такої ж аналогії слід притримуватись обираючи інші види забезпечення позову.

Наразі правова позиція Верховного Суду, полягає в тому, що слід розрізняти види забезпечення позову у вигляді арешту майна та заборони відчуження такого майна відповідачу. А отже, слід ретельно та правильно обрати вид забезпечення позову, адже від цього залежать правові наслідки виконання відповідної ухвали суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2021 року справа №643/12369/19 пояснив, чим арешт майна відрізняється від заборони на відчуження майна. Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном. Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним. Звертається увага на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Суд при вирішенні даного питання повинен надати оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін.

Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Звертається увага на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову. Обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову. Суд при вирішенні даного питання повинен надати оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін.

Таким чином арешт є більш широким заходом забезпечення позову, оскільки включає в себе не тільки заборону на відчуження майна, а й інші обмеження у праві розпорядження майном, в той час як заборона на відчуження об`єктів нерухомого майна є вичерпним обмеженням та заходом, який не розповсюджується на інші права власника щодо цього майна, що є суттєвим в процесі виконання ухвали суду.

Верховний Суд виходить з того, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Разом з тим, оцінивши заяву позивача, судом встановлено, що метою забезпечення позову є те, що предметом позову є значна сума у розмірі 319 225,63 грн, а відповідач ОСОБА_3 , не зважаючи на встановлення судом факту його вини у вчиненні дорожньо- транспортної пригоди, відмовляється у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, що свідчить про його недобросовісність, і дає підстави вважати, що останній намагатиметься відчужити належне йому майно, що зробить неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим вважаю за необхідне забезпечити мій позов шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах заявлених позовних вимог - 319 225,63 грн.

Також в заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що з метою забезпечення позову до відповідача у цивільній справі №604/1282/21 необхідно застосувати заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно, зокрема вищевказані земельні ділянки, шляхом заборони їх відчуження, оскільки вважає, що саме такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо відчуження земельних ділянок є достатнім і співмірним із заявленими вимогами та в той же час не буде порушувати прав відповідача.

Як підставу для доведення доказів заявником долучено до матеріалів справи Інформаційні довідкі №175436335 та №175437194 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно яких ОСОБА_3 належать:

- земельна ділянка, площею 0,071 га, кадастровий номер

:01:018:0002, розташована за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області, на підставі свідоцтва про право власності від 31.05.2014;

- земельна ділянка, площею 0,0344 га, кадастровий номер

:01:018:0007, розташована за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області, на підставі свідоцтва про право власності від 18.07.2014.

Таким чином, враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави можливого позову, а також з метою забезпечення ефективного захисту прав заявника у випадку задоволення вказаного позову, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов до висновку про те, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково. Зокрема, у відповідності з зазначеними нормами процесуального права суддя вважає, що є всі підстави для забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна є достатніми і співмірними із заявленими вимогами, та в той же час не будуть порушувати прав відповідача.

Разом з тим, суддя відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту, оскільки заявником належним чином не вмотивовано та не обґрунтовано вимогу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. Крім того, захід забезпечення позову у вигляді накладення заборони відчуження майна, на думку суду, достатній для виконання рішення по даній справі.

Також слід зазначити, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Як передбачено положеннями ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Фіксування судового процесу, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 158, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , про забезпечення позову про забезпечення позову - задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову заборонити відчуження нерухомого майна належному відповідачу ОСОБА_3 , проживаючому по АДРЕСА_2 , а саме на:

- земельну ділянку, площею 0,071 га, кадастровий номер

:01:018:0002, розташовану за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області, що згідно свідоцтва про право власності від 31 травня 2014 року, належить ОСОБА_3 , адреса проживання : с. Підгороднє, Тернопільський район Тернопільська область, індекс 47751.

- земельну ділянку, площею 0,0344 га, кадастровий номер

:01:018:0007, розташована за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області, що згідно свідоцтва про право власності від 18 липня 2014 року, належить ОСОБА_3 , адреса проживання : с. Підгороднє, Тернопільський район Тернопільська область, індекс 47751.

Зустрічне забезпечення не застосовувати через відсутність підстав для його застосування.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Встановити, що заходи забезпечення позову, передбачені цією ухвалою, діють до розгляду справи по суті.

Копії даної ухвали направити сторонам для відома та відповідним державним органам для виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків