УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А.М., за участю секретаря судового засідання судового засідання Єрьоміної А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кальміуський районний у м.Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків), про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12.04.1997 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено шлюб, який розірвано 02 грудня 2004 року та зроблено запис за № 401, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області. З відповідачкою ОСОБА_3 спільних дітей не було. Жодних відносин після розірвання шлюбу вони не підтримували. Після розірвання шлюбу відповідачка народила від іншого чоловіка дитину та присвоїла дитині прізвище та по батькові позивача: ОСОБА_4 , 2012 року народження, або 2013 року народження. Дана обставина стала відома йому нещодавно. Відповідач розпускає плітки серед у усіх їх спільних знайомих та родичів про те, що це його з нею біологічна дитина. Неправдиві висловлювання відповідачки щодо наявності у них з нею спільної дитини дійшли навіть до його дружини. Через що позивач змушений звернутися до суду, щоб з`ясувати істину та довести протилежне.

На підставі викладеного, просить виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про батька дитини з актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та його представник, який діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру, адвокат Приймак С.М. в судове засідання не з`явилися, надали заяви, в якій повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, справу просили розглянути за їх відсутності. Крім того, направили на адресу суду клопотання про призначення судово-біологічної експертизи молекулярно-генетичного аналізу ДНК, проведення якої доручити експертам Запорізького науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України.

Відповідачка та її представник, яка діє на підставі ордеру, адвокат Мудрик Г.С. у судове засідання не з`явились. На адресу суду від представника відповідачки надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя в них не склалось. Через що вони розірвали шлюб у 2004 році. Після розірвання шлюбу вона залишила прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ». ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачка народила сина ОСОБА_4 . В свідоцтві про народження дитини відомості про батька дитини було внесено ВДРАЦС зі слів відповідачки на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Вважає, що взагалі відсутній предмет спору, а тому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Крім того, на адресу суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі через відсутність предмету спору.

Представник третьої особи - Кальміуського районного у м.Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити відповідачці та її представнику у задоволенні її клопотання про закриття провадження по справі через його безпідставність, оскільки на час пред`явлення позову предмет спору існував та, в ході розгляду справи сторони в добровільному порядку не узгодили питання, відповідачка заявлені позовні вимоги не визнає, а позивач не відмовляється від заявленого позову.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання позивача та його представника про призначення судово-біологічної експертизи молекулярно-генетичного аналізу ДНК, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, постановлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, як входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частиною другою статті 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Судом встановлено, що реєстрація народження дитини ОСОБА_4 була здійснена у 2012 році за заявою матері (відповідача) на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, запис про батька дитини проведено за шлюбним прізвищем матері " ОСОБА_5 ", а ім`я та по батькові батька за її вказівкою - " ОСОБА_6 ".

Відповідачкою у письмових поясненнях неодноразово наголошувалось, що позивач не є біологічним батьком дитини.

Суд, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет спору, зважаючи на об`єкт доказування в цій справі, приходить до висновку про недоцільність призначення судової генетично-молекулярної експертизи у цій справі, тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його представника про призначення судової генетично-молекулярної експертизи в цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 13, 76, 77, 102-104 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відповідачки та її представника про закриття провадження у цивільні справі №264/4835/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кальміуський районний у м.Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків), про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, у зв`язку з відсутністю предмету спору, - відмовити.

У задоволенні клопотання позивача та його представника про призначення судово-біологічної експертизи молекулярно-генетичного аналізу ДНК дитини у цивільні справі №264/4835/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кальміуський районний у м.Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків), про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, у зв`язку з відсутністю предмету спору, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А. М. Іванченко