Справа № 396/378/21
Провадження № 2/396/300/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07.12.2021 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Білухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка в поряду загального позовного провадження в залі суду цивільну справу № 396/378/21 за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє представник- адвокат Булгаренко Сергій Васильович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в інтересах позивача звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом посилаючись на те, що він являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 , як за місцем проживання в даному будинку, зареєстрований позивач та відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що також мається відмітка у вказаній книзі. Відповідачі з жовтня 2019 року не проживають в даному будинку. Точна адреса місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу не відома. З жовтня 2019 року втрачений зв`язок з відповідачами і до даного часу їх місце знаходження невідоме.

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , який складено 02.03.2021 року депутатом Новоукраїнської міської ради Мінаєвою Тетяною Миколаївною, в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаному будинку проживає ОСОБА_1 один, його дружина та донька зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою з жовтня 2019 року.

Зв`язок з відповідачами позивач не підтримує, місцезнаходження відповідачів позивачу також не відоме. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачам не чинив. Відповідачі не проживають за адресою своєї реєстрації саме без поважних причин. В даний час позивач не може вільно користуватись своїм правом власності відносно будинку. Покинувши зареєстроване місце проживання, відповідачі участі в його утриманні не беруть та не вживають дій по зняттю з реєстрації. Реєстрація відповідачів в належному позивачу домоволодінні перешкоджає в оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, вартість яких розраховується, в тому числі, і виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. В майбутньому в позивача можуть виникнути труднощі при здійсненні свого права власності житла при відчуженні нерухомості. Цим об`єктивно порушуються права позивача. Тому позивач і звертається з даним позовом до суду.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 26.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

В судовому засіданні 24.11.2021 року позивач пояснив, що бажає зняти з реєстрації місця проживання свою колишню дружину та її доньку, оскільки останні не проживають в будинку, виїхали, зв`язок з ними позивач не підтримує, бажає оформити субсидію та не має можливості через реєстрацію вказаних осіб.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошеннями про виклик відповідачів на веб-сайті «Судова влада» 30.11.2021 року в судове засідання на 07.12.2021 року.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 24.11.2021 року суду пояснила, що надавала позивачу платні послуги, приходила готувати їжу для позивача, вже як три роки відповідачів не бачила. Позивач бажає оформити субсидію.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні 24.11.2021 року суду пояснила, що працює соціальним робітником, часто відвідує позивача та допомагає йому протягом останніх 1,5 років, жодного разу не бачила відповідачів, які виїхали в Угорщину, позивач не може оформити субсидію.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підставах.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради 31.01.1975 року (а.с.7).

Відповідно до листа від 28.01.2021 року виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, вбачається, що відповідно до книги адресного господарства м.Новоукраїнка переномерація будинку по АДРЕСА_1 проводилася у 1987 році, при цьому будинок, в якому проживає ОСОБА_1 попередньо мав номер 93, а після проведення процесів перенумерації йому було присвоєно номер 91 (а.с.12).

Як вбачається з копії домової книгидля прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_2 , як за місцем проживання в даному будинку, зареєстрований позивач та відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8-10).

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , який складено 02.03.2021 року депутатом Новоукраїнської міської ради Мінаєвою Тетяною Миколаївною, в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаному будинку проживає ОСОБА_1 один, його дружина та її донька зареєстровані, але не проживають за вказаною адресою з жовтня 2019 року (а.с.11).

Згідно копії паспорта позивача вбачається, що шлюб з відповідачкою ОСОБА_6 було зареєстровано 11.11.1998 року (а.с.5 зворотня сторона).

Таким чином свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок позивач отримав 31.01.1975 року, тобто задовго до реєстраціїї шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Таким чином, позивач як власник житлового будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм належним майном на свій розсуд, і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав, а відповідачі в свою чергу порушують право позивача.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме: Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за нормами ст. 7 якого, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до правової позиції ВС/КЦС справа № 357/7940/16-ц від 27.02.19 року, зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Отже суд встановив, що позивач бажає визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у зв`язку з тим, що позивач позбавлений права вільно, на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, а саме позбавлений права скористатися соціальними пільгами - оформити субсидію на житловий будинок.

Відсутність відповідачів за місцем реєстрації більше двох років, а саме з жовтня 2019 року також підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд вважає, що реєстрація відповідачів у зазначеному будинку перешкоджає власнику будинку у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із статтями 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідачі не проживають в спірному будинку більше двох років ( з 2019 року), із заявами до поліції, що їй чинять перешкоди в користуванні спірним будинком не зверталися.

Отже, судом встановлено, що відповідачі, які доводяться колишньою дружиною позивача та дочкою дружини у житловому будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності позивачу, та який оформив право власності на будинок до реєстрації шлюбу, більше двох років (з жовтня 2019 року) не проживають, про причини відсутності за місцем реєстрації більше двох років суду не повідомили, із заявами до поліції, що їм чинять перешкоди в користуванні житлом не зверталися, місце проживання відповідачів, позивачу невідоме, зв`язок з дружиною втрачено, зняття з реєстрації відповідачів, позивачу потрібно для оформлення своїх соціальних гарантій, субсидії на житловий будинок.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідачі втратили право користування житловим будинком позивача та добровільно не здійснюють дії щодо зняття з реєстрації свого місця проживання, що обмежує останнього у розпорядженні належним йому будинком та оформленні субсидії.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідачів слід стягнути на користь держави судові витрати в розмірі 908 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 317 ч. 1, 321 ч.1, 383 ч. 1, 391, 405 ч. 1 ЦК України, ст. 156 ч. 1 ЖК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн (банк отримувача - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача МФО - 899998, рахунок отримувача - UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.12.2021 року.

Суддя: А. А. Русіна