Дата документу 16.11.2021 Справа № 336/6381/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6381/20 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/3106/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року, яким з нього стягнуто 38808,58 грн. та 1311,94 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначав, що він знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому стані, та не має можливості виконати рішення суду. Так, щодо ОСОБА_1 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. на підставі виконавчих написів нотаріусів відкрито два виконавчих провадження та проводяться утримання на користь ПАТ «Юнекс Банк» та АТ «Альфа-Банк» сум 8655,89 грн. та 28041,48 грн. відповідно. Крім того, на фактичному утриманні ОСОБА_1 знаходяться дві неповнолітні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які ще навчаються та не мають постійного заробітку. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє С-м Вегетативною дисфункцією та відповідно до діагнозу потребує постійного лікування. Крім того, ОСОБА_4 . Працює на ТОВ «ДСР», отримує мінімальну зарплатню, яка складає близько 5000 грн. Також ОСОБА_1 має значну заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 25772,13 грн. Окрім цього, стан здоров`я ОСОБА_1 в першу чергу, а також членів його родини вже на протязі тривалого часу знаходиться в незадовільному стані.

Посилаючись на наведені обставини, які свідчать про те, що заявник не має можливості в повному обсязі та в короткий строк погасити існуючу заборгованість одним платежем, ОСОБА_1 просив суд відстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року по цій справі строком на 12 календарних місяців.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення.

Ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення мотивована тим, що заявник не посилається на надзвичайні обставини як на підстави для відстрочення виконання рішення, а зауважує лише на тяжкій хворобі, на яку страждає, а сама по собі хвороба відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України не може бути підставою для відстрочення, оскільки враховується лише у сукупності з винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

На вказану ухвалу, посилаючись на неповне дослідження обставин справи та невірну оцінку доказам, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підставою для відстрочення виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення. Так, на підтвердження наявності таких конкретних обставин, ОСОБА_1 надано копії виконавчих написів № 18589 та № 20403 на підставі яких приватним виконавцем відкриті виконавчі провадження та вже утримуються грошові кошти на загальну суму 36697,37 грн. на користь АТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Юнекс Банк». ОСОБА_1 зазначає, що одночасне стягнення з нього заборгованості лягає непосильним тягарем на заявника. Скаржник також звертає увагу, що рішення по цій справі не оскаржує. Крім того, від АТ КБ «ПриватБанк» заперечень щодо відстрочення виконання рішення не надходило. ОСОБА_1 також вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що він, отримуючи невелику зарплатню (5000 грн.) маючи значні борги за комунальні послуги, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які ще навчаються та не мають самостійного заробітку. Крім того, донька заявника ОСОБА_2 хворіє С-м Вегетативною дисфункцією, у зв`язку з чим потребує постійного лікування.

Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 182-183), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили. Судові повістки, направлені на адресу ОСОБА_1 , яка наявна в матеріалах справи, з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулись до апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній» (а.с. 184-186). При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) у відзиві на неї .

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року позов КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15 червня 2011 року в розмірі 38808,58 грн. та судовий збір у сумі 1311,94 грн. (а.с. 76-80).

Вказане рішення ОСОБА_1 у добровільному порядку не виконане.

Вбачається також, що ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 99, 100). Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 встановлено діагноз С-М вегетативної дисфункції сегментарний рівень ураження за змішаним типом (а.с. 102).

ОСОБА_1 працює у ТОВ «ДСР». З довідки про заробітну плату встановлено, що у період з червня 2020 року по грудень 2020 року дохід ОСОБА_1 становить 34125 грн. (а.с. 104).

Так, відповідно до Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ст. 129-1, п. 9 ч. 1 ст. 129).

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення № 18-рп/2012 від 13.12.2012р. зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Разом з тим, відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочення виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви, виходив з того, що він у добровільному порядку рішення не виконує, а подані докази не свідчать про існування обставин, які істотно ускладнюють його виконання і є підставою для задоволення заяви про відстрочення.

З зазначеним висновком колегія суддів погодитись не може.

З поданих заявником доказів вбачається, що до ухвалення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк», приватними нотаріусами були вчиненні виконавчі написи про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Юнекс Банк» та АТ «Альфа-Банк» сум 8655,89 грн. та 28041,48 грн. відповідно (а.с. 97, 98).

Докази ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2021 року в матеріалах справи не міститься.

Відсутність у заявника можливості виконати вищезазначене рішення суду у найближчий термін, підтверджується поданими ним доказами, згідно з якими середньомісячний дохід його сім`ї є незначним і складає близько п`яти тисяч, на утриманні він має двох неповнолітніх доньок, одна з яких хворію та потребує постійного лікування, що вочевидь свідчить про матеріальні витрати.

Так, колегія суддів враховує, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для відстрочення виконання рішення, проте приймає до уваги добросовісну поведінку боржника, наявність двох дітей на утриманні, та приходить до висновку про існування правових підстав для відстрочення виконання рішення суду.

При цьому, обставин, які б свідчили про виключний майновий інтерес АТ «ПриватБанк», що є кредитно-фінансовою установою, у отриманні грошових коштів за рішенням суду без відстрочення, судом не встановлено.

Враховуючи фінансовий стан боржника, колегія суддів дійшла висновку, що відстрочення виконання рішення строком на 6 місяців, не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Одночасно відстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання та не вплине на фінансовий стан позивача.

Згідно зі статтями 374, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки частина п`ята статті 435 ЦПК України передбачає можливість відстрочення виконання судового рішення не більш, ніж на рік, колегія суддів відповідно до статей 374, 376 ЦПК України скасовує ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року, частково задовольняє заяву і відстрочує виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року, ухваленому у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості строком на шість місяців, починаючи з часу набрання постановою законної сили, до 16 травня 2022 року.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 435 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 рокупо цій справі скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року, ухваленому у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості строком на шість місяців, до 16 травня 2022 року.»

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 24 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: