Справа № 201/2897/19
Провадження № 8/0203/4/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Черваньової Ю.М.,

при секретарі Віліщук К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у цивільній справі за його позовом до Дніпровської обласної прокуратури, судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Антонюка Олександра Андрійовича, третя особа без самостійних вимог - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленим обставинами рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у цивільній справі за його позовом до Дніпровської обласної прокуратури, судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Антонюка Олександра Андрійовича, третя особа без самостійних вимог Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури. Мотивував вимоги тим, що рішення суду побудовано, зокрема, на відсутності наглядових проваджень. Однак відповідно до відповіді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.06.2021 року, на запит цього суду були направлені матеріали наглядового провадження №06/3/3031. Також 11.07.21 року позивач отримав підбірку практики Верховного Суду щодо відшкодування шкоди, заданої потерпілому внаслідок неефективного досудового розслідування органами поліції та прокуратури за 2018-2020 роки, відповідно до якої Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на державу обов`язку відшкодування завданої моральної шкоди у зв`язку з неефективністю ведення досудового розслідування кримінальної справи. Зазначені обставини не були відомі позивачу на дату ухвалення рішення.

В судовому засіданні заявник двічі розширював коло нововиявлених обставини, вказав, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.09.2021 року у справі № 200/18788/17 задоволений його позов до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, якого зобов`язано відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду за порушення пенсійних прав позивача, які були невід`ємною частиною тих самих порушень, що є предметом справи № 2021/2897/19. Також ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31.08.2021 року у справі № 201/7556/19 за позовом ОСОБА_1 до держави стосовно аналогічних обставин встановлено, що державу у суді щодо таких правовідносин мають представляти психіатричні заклади. Крім того, неналежний склад учасників справи доводить висновок КЦС у постанові від 27.09.2020 року у справі № 201/11110/17 щодо відсутності представницьких функцій ДКСУ у спорах за участю держави. Зауважував, що сам вважає, що представляти інтереси держави у справі за його позовом повинен суддя Антонюк О.А., однак відповідачем у справі повинна бути Держава, про що необхідно було зазначити у вступній та резолютивній частині рішення. Серед іншого, суддя Єдаменко С.В. при розгляді справи не врахував мотиви, викладені в ухвалах судді Антонюка О.А., в яких він заявляв про самовідвід у багаточисельних справах за заявами ОСОБА_1 , та обмежився лише дослідженням відомостей в Єдиному реєстрі судових рішень щодо кількості ухвал про самовідводи. Також зазначав, що про помилковість рішення від 24.11.2020 року щодо передчасного стверджування про надмірну тривалість кримінальних проваджень, оскільки відомості про них внесені до ЄРДР у 2019 році, свідчить наявність кримінального провадження щодо крадіжки грошей, яка розслідується з 2009 року, відомості про яке винесено до ЄРДР у 2017 році. Останньою нововиявленою обставиною вважав наявність рішення Європейського суду з прав людини від 02 листопада 2021 року у справі «Миронова проти Росії», в якому зазначено, що у випадках ненавмисного ризику для життя, вимога щодо створення ефективної судової системи буде задоволена, якщо правова система надає жертвам засіб юридичного захисту в цивільному поярку. При цьому суди мають встановити будь-яку відповідальність представників держави та вирішити питання про відшкодування шкоди.

Відповідач суддя Антонюк О.А. у судове засідання не з`явився, надав заяву про закриття провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки предметом вимог ОСОБА_1 по суті є оскарження процесуальних дій судді, пов`язаних з розглядом справи, що не передбачено нормами ЦПК України та іншими законами України.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату судового засідання, причини не явки не повідомив.

Представник відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури Чередниченко Я.В. в судовому засідання просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленим обставинами рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.11.2020 року. Мотивувала доводи тим, що відсутність наглядових проваджень не була підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача. Наявність практики Верховного суду щодо спірних правовідносин також не вважає нововиявленою обставиною, оскільки вона знаходиться у вільному доступі та постанови ВС, на які посилається позивач, були ухвалені до дати ухвалення рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетроська, яке просить переглянути ОСОБА_1 , тому є необґрунтованим вважати, що про таку практику не було відомо ані позивачу, ані судді Єдаменку С.В.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської обласної прокуратури, судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Антонюка О.А., третя особа без самостійних вимог Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури відмовлено.

Клопотання відповідача судді Антонюка О.А. про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України задоволенню не підлягає, оскільки судом вже розглянуті вимоги позивача в порядку цивільного судочинства й наразі вирішується питання щодо наявності підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду, ухваленого за результатами розгляду справи за цими позовними вимогами.

Згідно зі ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року, «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Отже, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Мотивуючи заяву про перегляд рішення суду від 24 листопада 2020 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 вказує, що суд фактично відмовив у задоволенні його вимог з мотиву неповноти та суперечливості законодавства, та як на підставу для перегляду рішення суду посилається на постанови КЦС Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 638/6944/16-ц, від 11.07.2018 року у справі №638/1225959/16, від 04.11.2020 у справі №201/7621/17200/7261/13.

У вказаних постановах наголошується на праві потерпілого на відшкодування шкоди державою внаслідок неефективного досудового розслідування органами поліції та прокуратури, надмірної тривалості кримінальних проваджень, що призводить до моральних страждань особи.

Посилання позивача на практику касаційного суду не свідчать про існування нововиявлених обставин в розумінні ст. 423 ЦПК України, тому підстави для скасування рішення суду від 24.11.2020 року відсутні. Крім того, в рішенні не заперечується право позивача на відшкодування такої шкоди, вказується лише на те, що передчасно стверджувати про надмірну тривалість кримінальних проваджень, оскільки відомості про них були внесені до ЄРДР у 2019 році.

В судовому засіданні у якості доказу наявності нововиявленої обставини було надано доручення прокурора від 16.08.2018 року, в якому повідомляється про внесення відомостей за ч.3 ст.185 КК України до ЄРДР 03.10.2017 року за № 0003373 від 03.10.2017 року, та про яке стало відомо ОСОБА_1 лише 20.10.2021 року. Заявник при цьому зазначав, що це кримінальне провадження стосується крадіжки грошей, яка розслідується з 2009 року. Оскільки зазначене доручення не містить відомостей про те, що дане кримінальне провадження стосується ОСОБА_1 , останнім не доведено того, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, суд не вважає його доказом наявності нововиявлених обставин.

Щодо неналежного складу учасників справи, а саме помилкового залучення у якості представника Держави судді Атонюка О.А. та третьої особи без самостійний вимог Державної казначейської служби України що, на думку, позивача, підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31.08.2021 року та висновками постанови КЦС ВС від 27.09.2020 року у справі № 201/11110/17, суд зазначає наступне.

В ухвалі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31.08.2021 року у справі № 201/7556/19 психіатричні заклади були залучені у якості представника відповідача Держави за клопотанням позивача, оскільки позивачем є особа, якій належить право вимоги, тому він самостійно визначає коло відповідачів, до яких пред`являє відповідні вимоги.

В справі № 201/2897/19 позивачем самостійно було визначено представника Держави, який на його думку повинен відповідати за позовом, про що ним було подано відповідну заяву (а.с.43 т.1), тому у суду не було підстав визначати психіатричний заклад як представника відповідача у справі. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив свою позицію в тому, що представником Держави в спірних правовідносинах має бути суддя Антонюк А.О., однак вважаючи ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31.08.2021 року такою, що має преюдиційне значення, зазначив, що суд під головуванням судді Єдаменка С.В. помилився, визначивши представником Держави суддю Атонюка А.О. Доводи ОСОБА_1 щодо преюдиційності вказаної ухвали в частині визначення кола осіб, які повинні приймати участь у справі, суд вважає помилковими, оскільки цього рішення не існувало на час розгляду справи, вирішення зазначеного питання, яке є суто процесуальним, не відноситься до обставин, які підлягають доказуванню. При цьому суд зауважує, що преюдиція полягає в тому, що обов`язковими для врахування судом є факти щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дії чи бездіяльності якої є предметом розгляду в справі.

Щодо відсутності представницьких функцій Державної казначейської служби України у спорах за участю держави, про що, на думку ОСОБА_1 було зроблено висновок КЦС ВС у постанові (справа№ 201/11110/17) суд зазначає, що у справі, питання про перегляд рішення у якій поставлено перед судом, даний орган було залучено у якості третьої особи без самостійних вимог, про що не заперечував позивач, хоча первинне його клопотання було про залучення ДКСУ у якості співвідповідача. (ас. 189 т.1). При цьому в постанові від 23.09.2020 року, на яку посилається позивач, та яка є в Єдиному державному реєстрі судових рішень зазначено, що Державна казначейська служба України та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Крім того, як уже зазначалось вище, практика касаційного суду не являється нововиявленою обставиною у справі, що розглядається.

Тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для перегляду рішення суду від 24.11.2020 року за вказаною обставиною, яку позивач вважає нововиявленою.

Крім того, позивач в заяві про перегляді рішення посилається на наявність рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.09.2021 року у справі № 200/18788/17, яке не набрало законної сили, яким задоволений його позов до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, якого зобов`язано відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду за порушення пенсійних прав позивача, які були невід`ємною частиною тих самих порушень, що є предметом справи № 2021/2897/19. Таке посилання не свідчить про існування нововиявлених обставин в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки ця обставини (ухвалення рішення) виникла після набрання рішенням суду від 24.11.2020 року законної сили. З таких же підстав суд відхиляє доводи позивача про наявність нововиявленої обставини рішення ЄСПЛ у справі «Миронова проти Росії» від 02.11.2021 року, яке ще не набуло статусу остаточного. Крім того, суд зауважує, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська встановлені факти щодо часу, місця та об`єктивного характеру діяння відповідача (ГУ ПФУ у Дніпропетровській області), правові наслідки, дії чи бездіяльності якого не є предметом розгляду в справі № 201/2879/19.

Серед іншого, позивач зазначав, що суддя Єдаменко С.В. при розгляді справи не врахував мотиви, викладені в ухвалах судді Антонюка О.А про самовідвід, на підтвердження кількості таких ухвал було надано відповідь голови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22.09.2021 року № Ф/3-29876/2021 станом з 2011 року та досліджено одну з таких ухвал, яку постановлено 28 серпня 2017 року у справі № 201/10024/17 та роздруковано судом за клопотанням ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру удових рішень. Суд не має право скасувати судове рішення у зв`язку з цим, оскільки ці обставини не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За таких обставин, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не може бути задоволена в зв`язку з недоведеністю наявності правових підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12,81, 258, 259-261, 263 , 423, 429 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у цивільній справі за його позовом до Дніпровської обласної прокуратури, судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Антонюка Олександра Андрійовича, третя особа без самостійних вимог - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури відмовити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської обласної прокуратури, судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Антонюка Олександра Андрійовича, третя особа без самостійних вимог - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури - залишити без змін.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2021 року.

Суддя Ю.М. Черваньова