Провадження№2/522/2371/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить: визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступним чином: у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 13,1 кв. м.; у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити житлові кімнати площею 18,0 кв. м. та 21,3 кв. м.; залишити у загальному користуванні: кухня - 8,0 кв. м., ванна кімната - 3,0 кв. м., вбиральня - 1,3 кв. м., коридори (1-й - 9,2 кв. м., 2-й - 1,0 кв. м.), вбудована шафа - 0,4 кв. м; зобов`язати Відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити мені перешкод у здійсненні мною права користування спільною частковою власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з Відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 681,6 грн. та витрати на оплату експертного дослідження в розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . На теперішній час позивачеві та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить по ј частці, а ОСОБА_2 належить 2/4 (1/2) частки в праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом на квартиру, виготовленим станом на 01.12.2005 р., спірна квартира є трикімнатна, житлова площа - 52,4 кв. м., у тому числі 1-а кімната - 13,1 кв. м., 2-а кімната - 18,0 кв. м., 3-я кімната - 21,3 кв. м., кухня - 8,0 кв. м., ванна кімната - 3,0 кв. м., вбиральня - 1,3 кв. м., коридори (1-й - 9,2 кв. м., 2-й - 1,0 кв. м.), вбудована шафа - 0,4 кв. м., балкон - 0,7 кв. м. Загальна площа квартири - 76,0 кв. м.

Позивач посилається на те, що сторонами було погоджено порядок користування спільним майном, за яким позивач користується кімнатою площею 13,1 кв. м, яка ідеально складає 1/4 частку від 52,4 кв. м житлової площі трикімнатної квартири. Інші дві кімнати площею 18,0 кв. м та 21,3 кв. м залишились у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте, відповідачі чинять перешкоди позивачеві у користуванні його частиною квартири.

Ухвалою суду від 30.06.2020 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.08.2020 року.

10.08.2020 року у підготовче засідання з`явилася відповідач ОСОБА_2 , за клопотанням позивача підготовче засідання відкладено на 02.11.2020 року.

26.08.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що виділ в натурі частки ОСОБА_1 неможливий з технічних причин, а доказів, зокрема, експертного висновку щодо такої можливості, позивачем не надано. Крім того, площа квартири, якою користується позивача фактично є більшою аніж його частка у спільному майні.

20.10.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач посилається на те, що питання виділу частки з квартири в натурі, ним не ставиться.

02.11.2020 року у зв`язку зі знаходженням судді на лікарняному, підготовче засідання відкладено на 04.12.2020 року.

30.11.2020 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою.

11.03.2021 року у підготовче засідання з`явився представник відповідачів, судом відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви, також судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.06.2021 року.

06.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачів просить залишити позов без задоволення, з тих підстав, що насправді, кімнатою площею 13,1 кв.м. користується ОСОБА_3

15.06.2021 року у судове засідання з`явилися позивач, його представник та представник відповідачів. Сторони надали пояснення. Оголошено перерву до 29.09.2021 року.

З 30 серпня 2021 року по 20 вересня 2021 року суддя Свячена Ю.Б. знаходилася у відпустці.

15.09.2021 року позивач надав до суду письмові пояснення до позову.

29.09.2021 року у судове засідання з`явилася відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів, оголошено перерву до 24.11.2021 року.

У судовому засіданні 24.11.2021 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

На теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить по ј частці квартири, а ОСОБА_2 належить 2/4 або (1/2) частки в праві спільної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом на квартиру, виготовленим станом на 01.12.2005 р., спірна квартира є трикімнатна, житлова площа - 52,4 кв. м., у тому числі 1-а кімната - 13,1 кв. м., 2-а кімната - 18,0 кв. м., 3-я кімната - 21,3 кв. м., кухня - 8,0 кв. м., ванна кімната - 3,0 кв. м., вбиральня - 1,3 кв. м., коридори (1-й - 9,2 кв. м., 2-й - 1,0 кв. м.), вбудована шафа - 0,4 кв. м., балкон - 0,7 кв. м. Загальна площа квартири - 76,0 кв. м.

Ці факти не заперечується сторонами.

Позивач посилається на те, що ним та ОСОБА_4 було погоджено порядок користування спільним майном, за яким позивач користується кімнатою площею 13,1 кв. м, яка ідеально складає 1/4 частку від 52,4 кв. м житлової площі трикімнатної квартири. Інші дві кімнати площею 18,0 кв. м та 21,3 кв. м залишились у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте, відповідачі чинять перешкоди позивачеві у користуванні його частиною квартири.

Згідно висновку №065/2020 від 27.08.2020 року складеному експертом ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» - Скибінською Т.М., враховуючи об`ємно-планувальне рішення квартири АДРЕСА_1 , та вимоги нормативно - технічних актів, експерт пропонує один варіант порядку користування вказаною квартирою для співвласника 1/4 частки - ОСОБА_1 , відповідно до його ідеальної частки, при якому:

- в спільне користування всіх співвласників, експерт пропонує виділити наступні приміщення, площею 22.9 кв.м. (див. графічне відображення малюнок №2, зазначені жовтим кольором):

- №1 - коридор, площею 9,2 м2;

- №5 - кухня, площею 8,0 м2;

- №6 - вбуд. шафа, площею 0,4 м2;

- №7 - коридор, площею 1,0 м2;

- №8 - вбиральня, площею 1,3 м2;

- №9 - ванна, площею 3,0 м2.

- в користування ОСОБА_1 експерт пропонує виділити наступне приміщення:

- №2 - житлова, площею 13,1 м2;

- площа зі спільного користування - 5,7 м2,

загальною площею 18,8 кв.м., що складають 1/4 частину, що відповідає його ідеально належній частині.

Інженерні комунікації (водопостачання, каналізація, електропостачання, газопостачання та опалення) досліджуваної квартири АДРЕСА_1 при запропонованому варіанті порядку/користування, залишаються в спільному користуванні всіх співвласників.

Відповідачі заперечують існування домовленості про користування ОСОБА_1 кімнати, площею 13,1 кв.м. у вказаній квартирі, посилаючись на те, що в даному приміщенні мешкає ОСОБА_5 , на підтвердження чого надають Акт від 11.10.2020 року. підписаний мешканцями вказаного будинку, за яким у користуванні ОСОБА_1 знаходиться кімната, площею 18 кв.м., куди не має доступу, а кімната, площею 13,1 кв.м. знаходиться в користуванні ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експерта №018/2020 від 22.10.2020 року, складеному судовим експертом Мазуровою І.С., враховуючи результати проведеного огляду квартири АДРЕСА_1 , а саме: об`ємно-планувальне рішення досліджувано квартири та фактично складений порядок користування приміщеннями вказаної квартири, експерт пропонує один варіант порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , для співвласника 1/4 частки - ОСОБА_3 , відповідно до фактично складеного порядку користування приміщеннями вказаної квартири.

При запропонованому варіанті порядку користування обстежуваної квартирою АДРЕСА_1 , в спільному користування всіх співвласників пропонується виділити наступні приміщення:

- приміщення №1 - коридор, площею 9,2 кв.м.;

- приміщення №5 - кухня, площею 8,0 кв.м.;

- приміщення №6 - вбуд. шафа, площею 0,4 кв.м.;

- приміщення №7 - коридор, площею 1,0 кв.м.;

- приміщення №8 - вбиральня, площею 1,3 кв.м.;

- приміщення №9 - ванна, площею 3,0 кв.м.

Загальна площа приміщень, які пропонується виділити в спільне користування всіх співвласників становить - 22,9 кв.м.

При запропонованому варіанті порядку користування обстежуваною квартирою АДРЕСА_1 , в користування власника ОСОБА_3 , з урахуванням фактично складеного порядку користування, пропонується виділити наступне приміщення:

- приміщення №2 - житлова, площею 13,1 кв.м.;

- площа з приміщень спільного користування - 5,7 кв.м.

Загальна площа приміщень, які пропонується виділити в користування співвласника ОСОБА_3 , становить -18,8 кв.м., та складає 1/4 частину.

Інженерне устаткування, при запропонованому варіанті порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 , залишається в спільному користуванні всіх співвласників квартири.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно ч. 3 цієї ж статті, склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ч. 4 ст. 355 ЦК України, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.?

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У відповідності до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

В постанові від 04.04.2019 року у справі № 750/4445/17, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду на підставі ч. 2 ст. 416 ЦПК України висловив такий висновок про застосування норми права.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу).

В постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-1443цс16 Верховний Суд України висловив наступну правову позицію.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам у ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими так як, розмір його частки як співвласника, передбачає технічну можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Щодо тверджень ОСОБА_3 то, суд вважає, що в даному випадку саме ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною вимогою, а не ОСОБА_3 . Крім того, доводи позивачів про наявне користування спірним приміщенням саме ОСОБА_3 не підтверджені належними доказами та поясненнями свідків.

В зв`язку з цим, суд доходить висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи визначену частку ОСОБА_1 у спільній квартирі, та враховуючи наявність конфлікту сторін, щодо користування кімнатою, площею 13,1 кв.м., суд вважає обгрунтованими вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні вказаною кімнатою.

Щодо стягнення судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, вони покладаються на сторони, пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем надано докази оплати судового збору в сумі 1681,60 грн. та витрат на оплату експертизи в розмірі 5000 грн.. суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-273,354 ЦПК

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю - задовольнити повністю.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступним чином: у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 13,1 кв. м.; у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити житлові кімнати площею 18,0 кв. м. та 21,3 кв. м.; залишити у загальному користуванні: кухня - 8,0 кв. м., ванна кімната - 3,0 кв. м., вбиральня - 1,3 кв. м., коридори (1-й - 9,2 кв. м., 2-й - 1,0 кв. м.), вбудована шафа - 0,4 кв. м.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні ним права користування спільною частковою власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 коп. та витрати на оплату експертного дослідження в розмірі 5 000 (п`ять тисяч гривень) гривень, в рівних частинах.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 26 листопад 2021 року.

Суддя Ю.Б. Свячена

24.11.21