І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Фалькової І.М.,
Справа № 629/4752/21
Номер провадження 2/629/1356/21
відповідач - ОСОБА_2
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання жінки, з якою проживає дитини
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання та утримання дитини, посилаючись на те, що з 2019 року вона перебувала з відповідачем по справі у цивільному шлюбі, сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утриманні дитини не надає. На даний час не працює, оскільки доглядає за дитиною. Інших джерел, окрім соціальної допомоги на дитину, немає. Відповідач офіційно працює у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Мрія» на посаді агронома, має стабільну заробітну плату, задовільний стан здоров`я, інших аліментних зобов`язань немає. На підставі вищевикладеного, просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. В заяві до суду зазначила, що відповідач щомісячно перераховує на її утримання та утримання дитини грошову суму у розмірі 3 000 грн., але цієї суми недостатньо.
Відповідач у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, в наданому суду відзиві на позов, поновні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/20 частини заробітку (доходу) щомісячно. Зазначив, що позивачкою по справі він не перебував у зареєстрованому шлюбі, і не проживав з нею однією сім`єю. Вони проживали окремо один від одного, інколи зустрічалися, спільне господарство вони не вели, взаємних прав та обов`язків, як подружжя, вони не мали. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила дитину, яку він визнав, та зареєстрував на своє ім`я. З червня 2020 відповідач проживає разом з ОСОБА_4 , з якою 03.07.2021 зареєстрував шлюб, та яка перебуває у стані вагітності, у зв`язку з чим не працює і перебуває на його повному утриманні. На підставі цього, його матеріальне становище на даний час суттєво змінюється. Крім того, на утриманні відповідача його непрацездатна мати, та непрацездатна бабуся, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій виповнилось 90 років. Його мати та бабуся в силу віку хворіють і їм необхідна матеріальна допомога, яку відповідач надає. Крім того, починаючи з червня 2020 року, відповідач перераховує на картковий рахунок позивачки, у рахунок сплати аліментів, грошові кошти. Також, він постійно надавав ОСОБА_1 кошти для того, щоб вона робила синові щеплення в платному відділенні медичного закладу, купував одяг для сина при народженні і в подальшому. Забезпечував її, коли вона була вагітна і забезпечує на теперішній час її та сина, а саме: 30.06.2021 року купував їй в її будинок, де вона проживає 2 вікна, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.06.2020 року, в якому вказана доставка за адресою: АДРЕСА_1 . 10.11.2020 придбав для ОСОБА_1 котел опалюваний за 14 900 грн., взявши кредит на своє ім`я в банку. Сплатив за ОСОБА_1 кредит, який вона брала на своє ім`я. Купував лікарські препарати, продукти харчування, підгузки (памперси) тощо. Увесь час, починаючи з часу до народження сина і по теперішній час, він не припиняв утримувати сина та його матір та матеріально забезпечувати. Позивач постійно чинить відповідачу перепони зі спілкуванням з сином. Не дає можливості приймати участь у його вихованні, догляді за ним. 28.09.2021 року виповнився рік сину, він приїхав до сина з подарунками, але позивачка його не допустила до дитини, бо вона відмічала день народження сина з іншим чоловіком.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.
Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків), актовий запис № 328 сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.08.2021 № 63.
Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
В ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За положеннями ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або)натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі статтею 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України контроль за цільовим витраченням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що розслідує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, За заявою платника аліментів ( крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці, У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України.
У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Так, між батьками дитини не досягнуто домовленості щодо способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину.
Позивачка є особою працездатного віку, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, має задовільний стан здоров`я, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини у розмірі 860 грн.
Дитина ОСОБА_3 має задовільний стан здоров`я, доходів не має.
Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Відповідач визнає позовні вимоги частково, просить стягнути з нього на користь позивачки аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/20 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, стосовно стверджень відповідача про те, що він добросовісно надає дитині утримання, то суд бере їх до уваги та, разом з тим, враховує, що позивач визнала, що відповідач надає на її утримання та утримання дитини аліменти у розмірі 3 000 грн., але зауважила, що дана сума є недостатньою, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. А тому, суд убачає наявність спору щодо способу виконання батьком обов`язку утримувати дитину.
Аналізуючи аргументи відповідача про те, що він придбав: 10.11.2020 року - опалювальний котел, а 30.06.2021 - два вікна у будинок, в якому проживає позивачка, що він допоміг сплатити кредит позивачки, то суд зауважує на тому, що зазначені витрати відповідач здійснював добровільно і за власним бажанням, вони мали місце до виникнення спору, не впливають при даному розгляді спору на визначення способу виконання ним обов`язку утримувати дитину та її матір .
Щодо посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають його мати та бабуся, які є непрацездатними за віком та потребують його утримання та лікування, то суд вказує, що ці обставини самі по собі не є достатньою підставою для визначення аліментів у розмірі меншому, ніж зазначений у позові, оскільки відповідач не надав доказів , що в результаті надання матері, бабусі утримання у нього погіршився майновий стан. Аналогічний висновок закріплено у постанові Верховного Суду України у справі № 552/3611/19 від 17 травня 2021 року.
Стосовно доводів позивачки щодо визначеного нею розміру аліментів на дитину, то визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги всі перелічені вище обставини та ту обставину, що відповідач також має ще іншу дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ствердження чого надав суду копію свідоцтва про народження.
З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає, що позивач та відповідач, кожний окремо, не довели необхідність стягнення аліментів на дитину у визначеному ними розмірі, та вважає на доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частині з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання, оскільки з нею проживає дитина відповідача, то суд виходить з положень ч. 2 ст. 91 СК України про те, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно частин другої - четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання дружина, з якою проживає дитини, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Спроможність батька дитини надавати утримання жінці, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров`я є однією з обов`язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини.
В позові позивачка зазначила, що відповідач спроможний надавати їй допомогу у зв`язку з тим, що з нею проживає їх дитина, у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, разом з тим доказів, які підтверджують її ствердження не надала, і в справі немає доказів, які дають підстави встановити можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачці у зазначеному нею розмірі. В ухвалі про відкриття провадження у справі позивачу пропонувалося подати до суду докази в обґрунтування її позовних вимог, які не були додані до позову, чого позивачем зроблено не було. Позивачкою згідно вимог ст.ст. 77-81 ЦПК України не надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість її вимог у визначеному нею розмірі.
В той же час відповідачем також не надано доказів, що він спроможний надавати допомогу позивачці, з якою проживає його син та яка виховує його дитину, лише в розмірі 1/20 частини його заробітку (доходу) щомісячно.
Враховуючи доводи позивачки, аргументи відповідача та вищевказані обставини, в тому числі щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів іншої дитини, інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить до висновку, що відповідач має можливість надавати утримування жінці, з якою проживає його дитина, до досягнення дитиною 3-х років в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно.
Також суд роз`яснює сторонам, що за вимогами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право жінки на утримання припиняється з підстав, встановлених статтями 85 (право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини),89 (особи мають право укласти договір про припинення права на утримання взамін набуття права власності на житловий будинок, квартиру чи інше нерухоме майно або одержання одноразової грошової виплати.) СК України.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141,142 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265,268 ЦПК України суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2021 та до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 30.08.2021 та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Повний текст рішення виготовлено 02.12.2021.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ