ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7955/21 Справа № 932/3464/20 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 07.04.2017 року Дніпропетровською митницею ДФС у відношенні нього було складено протокол про порушення митних правил № 0108/110000014/17 за ст. 485 Митного кодексу України. 08.06.2017 року Дніпропетровською митницею ДФС України винесена постанова у справі про порушення митних правил № 0108/110000014/17, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 686 220, 50 грн.

14.06.2017 року ОСОБА_1 подав до Державної фіскальної служби України скаргу на цю постанову, за результатами розгляду якої 03.07.2017 року ДФС України винесено постанову про відмову у задоволенні скарги.

13.07.2017 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом на ці постанови органів доходів і зборів від 08.06.2017 року та від 03.07.2017 року, за результатами розгляду якого 08.10.2019 року ухвалено рішення у справі № 200/11621/17, яким позовні вимоги задоволені, визнані протиправними та скасовані постанови органів доходів і зборів про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил та накладення штрафу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 3 цього Закону, громадянинові відшкодовуються (повертаються) судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином, моральна шкода, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

У зв`язку з тим, що рішенням суду встановлена відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, складання протоколу про порушення митних правил № 0108/110000014/17 є протиправним, а довготривалий захист прав в суді спричинив йому моральну шкоду, на підставі зазначеної норми закону позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду.

Внаслідок незаконного складання протоколу про порушення митних правил № 0108/110000014/17 позивач протягом 31 місяця 2 днів, або 946 днів, перебував під судом у справі «кримінального обвинувачення» (в розумінні Закону та Конвенції), що завдавало йому моральної шкоди.

Окрім цього, Дніпропетровською митницею ДФС з порушенням вимог Митного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» було направлено до органу державної виконавчої служби для примусового виконання постанову від 08.06.2017 року у справі про порушення митних правил № 0108/110000014/17, яка не набрала законної сили та про що свідомо не був повідомлений орган державної виконавчої служби, внаслідок чого був протиправно накладений арешт на його майно та кошти позивача, що завдало додаткових моральних страждань через необхідність оскарження в Дніпропетровському окружному адміністративному суді дій державної виконавчої служби під час виконання постанови Дніпропетровської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0108/110000014/17, яка в подальшому була визнана незаконною.

Позивач посилався на те, що розмір моральної шкоди становить 129 641, 20 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 129 641 грн. 20 коп. шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Не погодившись з указаним рішенням суду, відповідачі, кожен окремо, звернулися з апеляційними скаргами, в яких посилаються на порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга Дніпровської митниці Держмитслужби обгрунтована тим, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди діями відповідача. Крім того, судом не взято до уваги відсутність даних про закриття провадження відносно позивача, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Також апелянт зазначив про незгоду з розміром суми відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба посилається на те, що позивачем не наведено доказів про те, що органом Дніпровської митниці Держмитслужби йому завдано моральну шкоду. Розрахунок суми відшкодування шкоди позивачем здійснено неправильно, оскільки взято за розрахункову величину мінімальну заробітну плату.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07.04.2017 року головним державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС Заярською Л.П. складено відносно начальника відділу митного оформлення ТОВ «Агро-Союз-Термінал» ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0108/110000014/17, яким позивачу інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України , тобто повідомлення у митній декларації № 110100002/2017/000170 від 23.01.2017 року неправдивих відомостей з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, шляхом внесення у графу 36 коду 400, що призвело до безпідставного застосування преференційної пільги та несплати митних платежів на суму 562 073 грн. 50 коп.

Постановою Дніпропетровської митниці ДФС від 08.06.2017 року по справі № 0108/110000014/17 на підставі зазначеного вище протоколу ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 686 220 грн. 50 коп. Копію постанови направлено митницею позивачу 09.06.2017 року за вих. № 2060/04-50-20-2-23.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2017 року по справі № 804/4959/17 визнано протиправною та скасовано постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 21.07.2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови митниці від 08.06.2017 року за 0108/110000014/17. Підставою для скасування постанови виконавця став висновок суду про те, на момент направлення митницею заяви про відкриття виконавчого провадження до відділу виконавчої служби, строк на добровільну сплату позивачем штрафу не сплив, у зв`язку з чим звернення постанови до примусового виконання було передчасним.

Зазначена постанова набрала законної сили 02.01.2018 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2019 року визнано протиправною та скасовано постанову Державної фіскальної служби України від 03.07.2017 року та постанову Дніпропетровської митниці ДФС від 08.06.2017 року по справі про порушення митних правил № 0108/110000014/17. Це рішення суду набрало законної сили 09.11.2019 року. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 31 травня 2017 року ОСОБА_1 подав до Дніпропетровської митниці ДФС клопотання про відкладення розгляду справи про порушення митних правил на будь-яку дату після 09 червня 2017 року в зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. 08 червня 2017 року в.о. начальника Дніпропетровської митниці Сличко С.В., без присутності особи, що притягується та відповідальності, та її представника, винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0108/110000014/17, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1 686 220,50 грн. 14 червня 2017 року позивач подав скаргу на вказану постанову про порушення митних правил до Державної фіскальної служби України. 03 липня 2017 року головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління митних розслідувань Департаменту організації протидії митним правопорушенням Державної фіскальної служби України Бевза О.В. за наслідками перевірки скарги позивача прийняв постанову, якою постанову Дніпропетровської митниці ДФС від 08.06.2017 року залишив без змін, про що позивача було повідомлено листом відповідача-2 від 04.07.2017 року, який ОСОБА_1 отримано 12.07.2017 року. Дніпропетровською митницею ДФС у протоколі про порушення митних правил №0108/110000014/17 від 07.04.2017 року та у постановах Дніпропетровської митниці ДФС від 08.06.2017 року та ДФС України від 03.07.2017 року відсутнє посилання на факт заявлення позивачем в момент здійснення митного оформлення товару задекларованого за ІМ40ДЕ № 110100002/2017/000170 від 23.01.2017 року, у цій митній декларації неправдивих відомостей про товар, подання недостовірних документів, надання недостовірної інформації та/або ненадання всієї наявної в нього інформації про товар, що підлягав декларуванню.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2018 року по справі № 199/2663/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діяв як представник Дніпропетровської митниці ДФС та ДФС України у судовому засіданні при розгляді Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська справи № 200/11365/17, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.03.2019 року зазначене рішення залишено без змін.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що діями та рішеннями Дніпропетровської митниці ДФС, неправомірність яких встановлена судовим рішенням, йому було спричинено моральну шкоду.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з доведеності факту спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок незаконних дій співробітників Дніпропетровської митниці ДФС. При цьому суд врахував розмір адміністративного стягнення, якому був підданий позивач, мету адміністративного стягнення, тривалість провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, період, за який має бути відшкодована моральна шкода - позивач перебував під слідством та судом у розумінні конвенційних норм та практики ЄСПЛ у період часу з 07.04.2017 року і до 09.11.2019 року, тобто 31 місяць і 2 дні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв*язку з притягненням його до адміністративної відповідальності з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (наприклад, «Рисовський проти України», № 29979, пункти 86, 89, від 20 жовтня 2011 року, «Антоненков та інші проти України», № 14183/02, пункт 71, від 22 листопада 2005 року).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційних та цивільно-правових нормах: стаття 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2019 року визнано протиправною та скасовано постанову Державної фіскальної служби України від 03.07.2017 року та постанову Дніпропетровської митниці ДФС від 08.06.2017 року по справі про порушення позивачем митних правил № 0108/110000014/17. Це рішення суду набрало законної сили 09.11.2019 року.

Скасування зазначених постанов у справі про порушення митних правил про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали складання відповідної постанови.

Отже, судом першої інстанцій правильно застосовано норми частини першої статті 1173 ЦК України, згідно з якими шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів) та статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що протокол про порушення митних правил, а в подальшому і постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідають дійсним обставинам, то ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих рішенням посадових осіб Дніпровської митниці ДФС.

З огляду на зазначене оскаржуване відповідачами рішення в частині наявності підстав для відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційних скарг про те, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, є безпідставними та спростовуються наведеними вище нормами закону та фактичними обставинами справи.

Посилання апелянтів на те, що судом не взято до уваги відсутність даних про закриття провадження відносно позивача, що є підставою для відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими, оскільки на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Що стосується доводів апеляційних скарг відповідачів про незгоду з розміром суми відшкодування моральної шкоди, то апеляційний суд вважає їх обгрунтованими, у звязку з чим рішення суду підлягає зміні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, апеляційний суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає обґрунтованим та виправданим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 грн.

При цьому апеляційний суд враховує, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг відповідачів та зміни рішення суду в частині розміру суми відшкодування позивачу моральної шкоди, зменшивши його до 25 000 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Дніпровської митниці Держмитслужби задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2021 року змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , зменшивши його зі 129 641, 20 грн. до 25 000 (двадцяти пяти тисяч) гривень шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида