Справа № 510/897/21
Провадження № 2/510/1089/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.21 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Златі Д.С. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 21.03.2020р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.03.2011р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.02.2010р. - земельну ділянку площею 0,1874 га, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.02.2010р. - земельну ділянку площею 0,3061 га, розташовану в с.Плавні Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія заповіту ОСОБА_3 від 27.08.2013р., оформленого на ім`я ОСОБА_2 ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26.06.2019р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , діючий через представника, звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача ОСОБА_2 , зазначивши, що 21.03.2020 р. між ним та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю належних йому: житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, виділеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) за цією ж адресою; земельної ділянки площею 0,3061 га, розташованої в с.Плавні Ренійського району Одеської області, виділеної для ведення особистого селянського господарства, - за 90 000 грн. 21.03.2020р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав документи на будинок та земельні ділянки (які були в нього в наявності). У майбутньому відповідач пообіцяв позивачу засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості та землі в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивач переїхав мешкати до придбаної нерухомості, зробив там ремонт, обробляє земельні ділянки, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідача, однак ОСОБА_2 від посвідчення договору ухилявся, на прохання позивача про зустріч не реагував, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідач пояснив, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (21.03.2020р.) в нього на руках була копія свідоцтва про право власності на житло від 16.03.2011р., копії державних актів на право власності на земельні ділянки від 03.02.2010р., за якими власником спірного майна значилась ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт на ім`я ОСОБА_2 , за яким все своє майно після смерті вона заповідала йому. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті ОСОБА_2 у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 26.06.2019р. за ОСОБА_2 було визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на інше спадкове майно ОСОБА_3 . За оформленням прийняття спадщини на житловий будинок та земельні ділянки, які являються об`єктами спору в даній цивільній справі, ОСОБА_2 не встиг звернутися, однак, вважається, що спадщина в цій частині є такою, що належить йому (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на житловий будинок, земельні ділянки на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки, оформлені на ім`я відповідача.

Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,1874 га, розташованих по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,3061 га, розташованої в с.Плавні Ренійської ОТГ Ізмаїльського району Одеської області, він не знав і не міг знати про те, що ОСОБА_2 не мав права на відчуження нерухомості та землі, у зв`язку із тим, що він не оформив своє спадкове право після смерті ОСОБА_3 та не зареєстрував право власності на нерухомість та земельні ділянки у встановленому законом порядку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість та землю, як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідач ОСОБА_2 продав, а позивач купив житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,1874 га, розташовані по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,3061 га, розташовану в с.Плавні Ренійської ОТГ Ізмаїльського району Одеської області, за 90 тис. грн. 21.03.2020р. позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав позивачу документи на будинок та земельні ділянки (які були в наявності). Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо будинку та земельних ділянок та встановленні права на нерухомість та землю у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість та земельні ділянки за позивачем, як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, ст. 120 Земельного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.03.2011р., оформлене на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 );

-земельну ділянку площею 0,1874 га із кадастровим номером :02:001:0176, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (державний акт серії ЯИ №783245 на право власності на земельну ділянку від 03.02.2010р., оформлений на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 );

-земельну ділянку площею 0,3061 га із кадастровим номером :02:001:0151, розташовану в с.Плавні Ренійської ОТГ Ізмаїльського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства (державний акт серії ЯИ № 396758 на право власності на земельну ділянку від 03.02.2010р., оформлений на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

що належали ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК