03.12.2021 року Провадження №2/425/620/21
Справа №425/3069/21
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань - Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Адвокат Ткачук Олена Валеріївна в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якою просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивачів подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без участі позивачів. Не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у встановлений їм строк правом на подачу відзиву на позов не скористались.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Позиції учасників справи.
Позиція позивачів полягала в тому, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 як одна з співвласників цієї квартири надала членам своєї сім`ї, а саме: доньці та онуку, право користування цією квартирою. Однак відповідачі не проживають у вказаній квартирі з липня 2010 року. А реєстрація місця проживання відповідачів у цій квартирі, заважає співвласникам вільно розпоряджатись та користуватись квартирою і тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування зазначеною квартирою.
Відповідачі правом на подачу відзиву на позов не скористались, і будь-які докази суду не надали; були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивачів не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Оцінка суду щодо фактів.
І на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини:
19 червня 2006 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9). А 14 серпня 2006 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували своє право приватної власності на зазначену квартиру (а.с. 10).
21 травня 2010 року ОСОБА_1 надала своїй доньці та онуку право користування вказаною квартирою, і того ж дня її донька та онук - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Але відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання від 01 жовтня 2021 року, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 , з липня 2010 не проживають (а.с. 12).
Оцінка суду правовідносин учасників спору.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачами та відповідачами виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідачів, як членів сім`ї одного зі співвласників, права користування квартирою у зв`язку з їхньою відсутністю понад десять років.
Оцінка суду щодо права.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.
Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) прямо встановлюють, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником.
Отже, члени сім`ї власника квартири можуть отримати право користування ним від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у квартирі якою можуть користуватись члени його сім`ї.
Судом встановлено, що відповідачі отримали право користування квартирою АДРЕСА_1 , саме як члени сім`ї одного з співвласників, оскільки відповідачі являються донькою та онуком (а.с. 1-3,11).
Однак згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Тож з огляду на те, що відповідачі продовжують бути зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1 , але позивачами доведена їх відсутність у квартирі без поважних причин понад один рік, а дані про наявність іншої домовленості між позивачами та відповідачами відсутні, і законом іншого не встановлено, відповідачів, як членів сім`ї одного з позивачів, слід визнати такими, що втратили право користування цією квартирою.
Висновок суду по суті позову.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування АДРЕСА_1 , слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,133-142,206,211,213,217,220-222,244-248,258,259,263-265,268,272,273,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя - Д.С. Коваленко