ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3037/21 Провадження № 2/636/1489/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Паркулаба А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання правочину удаваним, про переведення прав та обов`язків покупця і визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду в позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування від 14.09.2007, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 удаваним правочином, встановлення, що правочин, укладений під виглядом зазначеного Договору дарування від 14.09.2007, є договором комісії, переведення на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прав та обов`язків покупця на об`єкт нерухомості - 1/2 частини 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на об`єкт нерухомості 1/2 частини 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на початку вересня 2007 року виникла домовленість, згідно якої ОСОБА_4 за кошти подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбає від свого імені, але на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 об`єкт нерухомості - 1/2 частину 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 виконав це доручення, про що свідчить письмова розписка ОСОБА_4 від 14.09.2007, яку позивач завізувала сумісно з ОСОБА_3 . Позивач вказує, що в зв`язку з тим, що вона мала відношення з цього приводу зі своїм сином та чоловіком, у неї не виникало сумніву про належність оформлення права власності на цей об`єкт нерухомості, а саме на позивача та її чоловіка. Однак, 05.06.2021 ОСОБА_3 розповів позивачу про ситуацію, яка склалася з цим об`єктом нерухомості, та надав позивачу документи, з яких вбачалося, що ОСОБА_3 , виконуючи домовленість щодо придбання на користь позивача та ОСОБА_3 вказаного об`єкту нерухомості, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 250000,00 грн., які є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак, чомусь оформив цю передачу грошових коштів саме договором дарування від 14.09.2007. Таким чином, відповідачі, використовуючи грошові кошти в розмірі 250000,00 грн, що є спільної сумісної власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , уклали між собою договір дарування цих грошових коштів, після чого відповідач ОСОБА_4 порушив існуючу домовленість та прибав вказаний об`єкт нерухомості саме на свою користь. При таких обставинах правочин договір дарування від 14.09.2007, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,- є удаваним, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину - договору комісії, який вони насправді вчинили. В якості захисту порушеного права позивач вважає у визнанні договору дарування від 14.09.2007, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , удаваним правочином, встановлення, що правочин, укладений під виглядом договору дарування від 14.09.2007, є договором комісії, припинення права власності ОСОБА_4 на вказаний об`єкт нерухомості, визнання спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомості.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на початку вересня 2007 року виникла домовленість, згідно якої ОСОБА_4 за кошти подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбає від свого імені, але на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , об`єкт нерухомості - 1/2 частину 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 виконав це доручення, про що свідчить письмова розписка ОСОБА_4 від 14.09.2007, яку позивач завізувала сумісно з ОСОБА_3 . Позивач вказує, що в зв`язку з тим, що вона мала відношення з цього приводу зі своїм сином та чоловіком, у неї не виникало сумніву про належність оформлення права власності на цей об`єкт нерухомості, а саме на позивача та її чоловіка. Однак, 05.06.2021 ОСОБА_3 розповів позивачу про ситуацію, яка склалася з цим об`єктом нерухомості, та надав позивачу документи, з яких вбачалося, що ОСОБА_3 , виконуючи домовленість щодо придбання на користь позивача та ОСОБА_3 вказаного об`єкту нерухомості, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 250000,00 грн., які є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак, чомусь оформив цю передачу грошових коштів саме договором дарування від 14.09.2007. Таким чином, відповідачі, використовуючи грошові кошти в розмірі 250000,00 грн, що є спільної сумісної власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , уклали між собою договір дарування цих грошових коштів, після чого відповідач ОСОБА_4 порушив існуючу домовленість та прибав вказаний об`єкт нерухомості саме на свою користь. При таких обставинах, правочин договір дарування від 14.09.2007, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,- є удаваний, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину договору комісії, який вони насправді вчинили. В якості захисту порушеного права позивач вважає у визнанні договору дарування від 14.09.2007, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , удаваним правочином, встановлення, що правочин, укладений під виглядом договору дарування від 14.09.2007, є договором комісії, припинення права власності ОСОБА_4 на вказаний об`єкт нерухомості, визнання спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомості.

Від відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в якій відповідач ОСОБА_4 позов визнав.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, засобом електронної пошти повідомив суд про можливий розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_8 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, пояснюючи, що підстав для задоволення позову немає.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідач ОСОБА_3 є чоловіком позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , згідно до якого шлюб укладено 15.09.1973 (а.с. 34).

Відповідач ОСОБА_4 є сином позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 28.01.1977 (а.с. 35).

14.09.2007 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір дарування, згідно до умов якого ОСОБА_3 подарував у власність ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 250000,00 грн. Згідно до п. 3 цього договору дарування, за грошові кошти, що є предметом дарування, ОСОБА_4 має намір придбати Ѕ частину 19/20 частин комплексу будівель за адресом: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

14.09.2007 між СТОВ «АГРОТОН» (продавець) та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (покупці) було укладено договір купівлі-продажу 19/20 частин комплексу будівель. Згідно до п. 1 цього договору, Продавець зобов`язується передати 19/20 частин комплексу будівель у власність Покупцям в рівних частинах (тобто по Ѕ частині), а Покупці зобов`язуються прийняти в рівних частинах (тобто по Ѕ частині) 19/20 частин комплексу будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і сплатити оговорену грошову суму. Згідно до п. 5 цього договору купівлі-продажу, продаж 19/20 частини комплексу будівель за домовленістю сторін вчиняється за 500000,00 грн., які отримані Продавцем від Покупців під час оформлення цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продані 19/20 частин комплексу будівель (а.с. 13, 14).

Право власності ОСОБА_4 на Ѕ частину придбаних об`єктів нерухомості згідно договору купівлі-продажу 19/20 частин комплексу будівель від 14.09.2007 підтверджується Свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 10.06.2008, виданого відповідно до рішення Новопокровської селищної ради від 10.06.2008 № 153 (а.с. 12).

З аналізу змісту вказаних документів встановлено, що ОСОБА_3 подарував своєму сину ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 250000,00 грн., за вказані грошові кошти ОСОБА_4 придбав на свою користь Ѕ частини 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрував ці об`єкти нерухомості на своє ім`я як свою власність.

Позивачем ОСОБА_2 в якості доказів своєї позиції за позовом надано до суду письмову розписку від 14.09.2007 ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 250000,00 грн., що було оформлено між ними договором дарування від 14.09.2007 для придбання на користь ОСОБА_3 об`єкту нерухомості - Ѕ частини 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, позивачем ОСОБА_2 в якості доказів своєї позиції за позовом надано до суду розписку ОСОБА_4 від 14.09.2007, згідно якої ОСОБА_4 придбав за дорученням і на користь батька ОСОБА_3 за отримані від нього 14.09.2007 грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. об`єкт нерухомості - Ѕ частини 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Розписка містить інформацію про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згодні з тим, що вказане доручення ОСОБА_4 виконано.

Тобто, грошові кошти в сумі 250000,00 грн., що були передані ОСОБА_4 для придбання об`єкту нерухомості - Ѕ частини 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , були сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно до вимог ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно до вимог ч. 5 ст. 68 Сімейного Кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно наданих розписок від 14.09.2007, договору дарування від 14.09.2007, встановлених в них правах та обов`язках, встановлюються наступні факти, які підтверджують виникнення прав та обов`язків сторін правочину:

- передання ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 250000 грн.;

- придбання ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_3 та за кошти подружжя ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і на користь ОСОБА_3 об`єкта нерухомості;

- звітування ОСОБА_4 про виконане доручення;

- письмова згода відповідача ОСОБА_3 з виконанням ОСОБА_4 доручення;

- письмова згода позивачки з виконанням ОСОБА_4 доручення.

Відповідно до вимог п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З аналізу наданих розписок від 14.09.2007, договору дарування від 14.09.2007, встановлених в них правах та обов`язках, встановлених в цих розписках обов`язках, судом встановлено, що між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 виникли відношення комісії, що регулюються Главою 69 ЦК України.

Згідно вимог ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ч. 3 ст. 1012 ЦК України, істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Відповідно до ст. 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Зі змісту розписок від 14.09.2007 встановлено, що в них присутні істотні умови договору комісії, що передбачені вимогами ч. 3 ст. 1012 ЦК України, а саме: вказане майно, яке необхідно придбати комісіонеру від свого імені на користь комітента, вказана ціна цього майна. Крім того, в порядку вимог ст. 1011 ЦК України, між сторонами передбачено обов`язок комісіонера виконати доручення комітента щодо придбання майна на користь комітента та за кошти комітента. Розписка від 14.09.2007, в якій ОСОБА_4 повідомляє ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про виконання доручення за своєю правовою природою є формою звіту комісіонера, що передбачений ст. 1022 ЦК України, та що додатково свідчить про виникнення між сторонами відносин комісії.

Однак, ОСОБА_4 , діючі у виниклих правовідносинах в якості комісіонера, в порушення вимог ст. ст. 1011, 1018 ЦК України, не передав у власність комітенту придбаний об`єкт нерухомості, а оформив це право власності на себе. Свої дії щодо оформлення на себе придбаного об`єкту нерухомості ОСОБА_4 мотивував наявністю договору дарування грошових коштів від 14.09.2007.

В судовому засіданні представник позивачки пояснила, що передача грошових коштів на придбання майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили оформити договором дарування з урахуванням того факту, що станом на 14.09.2007 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі та з огляду на припис п. 2 ч. 1 ст. 57 ЦПК України, згідно із яким майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Про оформлення передачі грошей на придбання майна у формі договору дарування позивачці стало відомо лише в 2021 році.

З урахуванням зазначеного, суд критично відноситься до виникнення права власності у ОСОБА_4 з підстав договору дарування грошових коштів на вказаний об`єкт нерухомості, у зв`язку з тим, що відображений в договорі дарування факт передачі грошових коштів є завуальована форма передачі грошових коштів за виниклими між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відносинами договору комісії.

Згідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Зазначену позицію висловив Верховний Суд в Постанові від 16 січня 2019 року в справі № 521/17654/15-ц.

Таким чином, вчинений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правочин - договір дарування від 14.09.2007 - є удаваним правочином та таким, що вчинено для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме - договору комісії, згідно якого ОСОБА_3 надав належні подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти ОСОБА_4 для придбання останнім за дорученням та на користь ОСОБА_3 об`єкта нерухомості. При таких обставинах, згідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України, відносини сторін повинні регулюватися за правилами правочину, який сторони насправді вчинили,- правилами договору комісії.

Між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникли правовідношення, що регулюються ст. 1011 ЦК України, а саме: було укладено договір комісії, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доручили ОСОБА_4 придбати за їх рахунок, але від свого імені правочин - купівлю об`єкта нерухомості. В якості плати за вчинення правочину ОСОБА_4 дозволялося використовувати цей об`єкт для своєї господарської діяльності, що також є підтвердженням укладення між сторонами договору комісії.

Факт укладання саме договору комісії підтверджують вищезазначені розписки ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в своєї розписці від 14.09.2007 прямо вказують на те, що за грошову суму, отриману за договором дарування, ОСОБА_4 повинен використати для придбання на користь ОСОБА_3 об`єкта нерухомості, що суперечить правовій природі договору дарування та відповідає правової природі договору комісії. В іншій розписці від 14.09.2007, яка за своїм змістом є звітом комісіонера відповідно до ст. 1022 ЦК України, ОСОБА_4 повідомляє ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про придбання за отримані кошти на користь ОСОБА_3 об`єкта нерухомості. Таким чином, ОСОБА_4 виконав свої обов`язки за укладеним між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договором комісії, а саме: придбав від свого імені за дорученням та за грошові кошті комітентів і на користь комітентів об`єкт нерухомості.

Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 цього ж Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, довів свої позовні вимоги.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання правочину удаваним, про переведення прав та обов`язків покупця і визнання права власності задовольнити.

Визнати договір дарування від 14.09.2007, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , згідно умов якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняв у дар грошові кошти у сумі 250000,00 гривень, - удаваним правочином.

Встановити, що правочин, укладений під виглядом удаваного правочину - договору дарування від 14.09.2007, згідно умов якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняв у дар грошові кошти у сумі 250000,00 гривень,- є договором комісії, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 доручили ОСОБА_4 придбати від свого імені за грошові кошти подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у сумі 250000,00 гривень та на користь подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 об`єкт нерухомості - Ѕ частина 19/20 частин комплексу будівель за адресою:

АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права та обов`язки покупця на об`єкт нерухомості - Ѕ частина 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що виникли у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу 19/20 частин комплексу будівель від 14.09.2007, укладеного між СТОВ «АГРОТОН» (продавець) та ОСОБА_4 ., ОСОБА_5 (покупці).

Припинити право власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомості - Ѕ частина 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на об`єкт нерухомості - Ѕ частина 19/20 частин комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , як на об`єкт нерухомості, що придбаний ОСОБА_4 на користь власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в результаті виконання договору комісії від 14.09.2007.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 15890 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Повний текст виготовлений 09.12.2021.