ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1320/20
провадження № 2/691/195/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 листопада 2021 рокум. Городище
Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., при секретарі Штепі О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області, про визначення місця проживання дитини, звільнення від аліментів батька дитини та стягнення аліментів з матері дитини на утримання неповнолітньої дитини,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:
- визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , у якому народилася дочка ОСОБА_3 .
Судовим наказом від 16.03.2018 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , який був переданий на виконання до Городищенського РВ ДВС.
До жовтня 2018 року донька в основному проживала з матір`ю, але він приймав участь у вихованні дитини, постійно забирав її до себе на вихідні та святкові дні, забезпечував матеріально, при цьому також сплачував аліменти. У жовтні 2018 року донька виявила бажання та постійно проживає разом із батьком і знаходиться на його повному утриманні.
01.12.2018 ОСОБА_2 звернулася до Городищенського PB ДВС із заявою про відмову від аліментів на утримання доньки, оскільки дитина проживала з позивачем та знаходилася на його утриманні.
Не зважаючи на вказані обставини, 11.11.2019 відповідач звернулася до Городищенського РВ ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження і примусового виконання судового наказу щодо стягнення з позивача аліментів на утримання доньки. При цьому ОСОБА_2 у заяві до ДВС невірно вказала адресу його проживання і всі документи щодо наявного виконавчого провадження № 60599948 позивач вчасно не отримував.
На початку жовтня 2020 року він не зміг зняти кошти зі своєї банківської картки та звернувся до Городищенського відділення ПАТ КБ ПриватБанк» за відповідним роз`ясненням, де дізнався, що на його картку накладено арешт згідно з постановою Городищенського РВ ДВС.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, однак заявив, що про винесення судового наказу про стягнення з нього аліментів він не знав. Про те, що його дружина спочатку писала заяву до виконавчої служби про припинення стягнення аліментів, а потім знову про поновлення їх стягнення йому також не відомо. Він інколи дійсно давав гроші дружині за власною ініціативою. Однак позивач не зміг обґрунтовано пояснити суду мету вчинення таких дій. Також позивач вказав, що він має інформацію про те, що колишня дружина проживає за кордоном і часом приїжджає в Україну. З відповідачем він не спілкується та фактичне її місце перебування йому не відомо.
Представник Служби у справах дітей ВК Городищенської міської ради Кравченко О.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів із позивача, визначення місця проживання дитини з позивачем і стягнення аліментів із відповідача. Вирішення позовних вимог щодо звільнення позивача від сплати заборгованості з аліментів і штрафу, залишила на розсуд суду.
Представник Городищенського РВ ДВС у судове засідання не з`явився, подавши клопотання про слухання справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши сторін, які з`явилися, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 18.06.2014, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний. Місце проживання ОСОБА_3 визначено з матір`ю - ОСОБА_2 .

Судовим наказом Городищенського районного суду від 16.03.2018, у справі № 691/243/18, провадження № 2-н/691/10/18, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.03.2018.

За довідкою ВК Петропавлівської сільської ради Городищенського району Черкаської області № 611/02-21 від 30.10.2020, ОСОБА_1 не зареєстрований, але проживає по АДРЕСА_1 , та дочка (зі слів заявника) знаходиться на його утриманні з жовтня 2018 року по даний час.

Відповідно до довідки Опорного навчального закладу - Городищенська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 Городищенської районної ради Черкаської області від 15.09.2020 № 171, учениця 6-Б класу ОСОБА_3 навчається у даній школі з 14.01.2019. 13.11.2019 вона вибула зі школи та повернулася до навчання 01.09.2020. 03.09.2020 її було прооперовано. З матір`ю дитини класовод особисто не знайома. Зі слів батька й доньки, мати дитини проживає у ОАЄ з листопада 2018 року. Навчанням, вихованням та розвитком дитини займається він один.

Згідно висновку органу опіки та піклування ВК Городищенської міської ради від 14.06.2021 № 768/01-02-24, останні рекомендують визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 і звільнити його від сплати аліментів, оскільки кошти необхідні для утримання та забезпечення дитини.

Допитані судом свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , кожен окремо пояснили, що свого часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі та в них народилася дочка ОСОБА_3 . Раніше вони проживали у м. Києві. Потім позивач повернувся проживати до с. Петропавлівка. Свідкам відомо, що на даний час дитина проживає спільно з батьком, однак із якого часу, свідки чіткого вказати не змогли.

У силу вимог ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги письмові пояснення: ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , оскільки вони одержані з порушенням порядку, визначеного ст. 91 ЦПК України.

Таким чином судом установлено, що на даний час дитина фактично проживає разом із батьком і перебуває на його утриманні. Мати дитини проживає окремо. Службою у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради 04.06.2021 було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та встановлено, що дитина забезпечена всім необхідним для навчання, розвитку здібностей, інших потреб. Навчанням дочки також займається батько, що підтверджується вище зазначеною довідкою навчального закладу. Мати дитини її навчанням не цікавиться. Батько також займається лікуванням дитини, що підтверджено наданими позивачем довідкою лікаря про проведення хірургічного втручання (а.с. 29) та планом лікування стоматологічної клініки від 23.12.2019 (а.с. 139, 140).

Відповідач неодноразово викликалася до суду як шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, так і додатково шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України», але жодного разу не з`явилася.

Враховуючи викладене та беручи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що місце проживання дитини слід визначити з батьком.

Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. У разі, коли такої згоди не досягнуто, кошти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду, в розмірі, визначеному ст. 182 СК України та відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 5 статті 183 СК України визначено розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, а саме: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, із відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на утримання дитини у визначеному ч. 5 ст. 183 СК України розмірі, а саме 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення з відповідача аліментів слід визначити з 23.11.2020.

Із цієї ж дати ОСОБА_1 слід звільнити від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 за судовим наказом Городищенського районного суду Черкаської області від 16.03.2018.

Щодо заявлених ОСОБА_1 вимог про звільнення від сплати аліментів та заборгованості з їх сплати починаючи з жовтня 2018 року, у розмірі 54470 грн. 20 коп. та штрафу в розмірі 16341 грн. 06 коп., суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Позивач надав пояснення, що він не знав про визначення місця проживання з дитини з матір`ю. Однак це спростовується вказівкою на місце проживання дитини, викладеною в рішенні Городищенського районного суду від 18.06.2014 про розірвання шлюбу, в якому також зазначено, що ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи, а тому зміст прийнятого рішення йому мав бути відомим.

У судовому наказі про стягнення аліментів від 16.03.2018 також вказано місце проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . За цим судовим наказом із останнього вже стягувалися аліменти в березні-травні 2018 року, що підтверджується довідкою-розрахунком Городищенського РВ ДВС від 03.09.2020 № 3646 (а.с. 26). Також відповідно до довідки про рух коштів по рахунку в Приватбанку (а.с. 132) мається інформація про перерахування ОСОБА_1 коштів, із призначенням платежу «для дитини ОСОБА_3 ». Тому суд критично відноситься до пояснень позивача про те, що він не знав про винесення судового наказу та про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Суд також критично відноситься до пояснень позивача про те, що відповідач невірно вказала його місце проживання по АДРЕСА_2 , оскільки саме ця адреса вказана в судовому наказі про стягнення аліментів. При цьому позивач ОСОБА_1 не надав доказів про те, що він на той час мешкав за іншою адресою. Позивач також не надав доказів того, що він звертався до суду за скасуванням судового наказу про стягнення аліментів. Хоча, як зазначалося вище, ОСОБА_1 три місяці сплачував аліменти.

Саме стягувач аліментів наділений правом пред`являти виконавчий документ до виконання до повноліття дитини, тому ОСОБА_2 мала право як відмовитися від аліментів у певний час, так і знову пред`явити виконавчий документ до виконання. ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що відмова від аліментів 01.12.2018 пов`язана саме зі зміною місця проживання дитини.

Станом на час розгляду справи також установлено, що з 17.10.2019 ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_3 , але за словами самого позивача, він ніколи там не проживав, оскільки увесь час проживав у с. Петропавлівка. Тому, на переконання суду, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів, мав повідомити ДВС про зміну місця свого проживання.

Допитані судом свідки ОСОБА_1 і ОСОБА_4 не змогли достеменно вказати час, із якого дитина почала проживати з батьком.

У довідці виконкому Петропавлівської сільради від 30.10.2020, довідці Городищенської загальноосвітньої школи від 15.09.2020 та висновку органу опіки та піклування від 14.06.2021 інформація про те, що дитина перебуває на утриманні батька з жовтня/листопада 2018 року, внесена з приміткою «зі слів батька». Тобто жодних доказів, крім доводів зацікавленої особи - батька дитини, матеріали справи не містять. При цьому суд враховує і те, що таку інформацію позивач почав надавати та отримав перші дві довідки лише перед своїм зверненням до суду з даним позовом, а Висновок був отриманий уже під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування.

Позивач не надав належних і допустимих доказів того, з якого саме часу дитина почала проживати з ним і перебуває на його утриманні.

У той же час, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не звернення позивача до суду з аналогічними позовними вимогами з часу зміни місця проживання дитини в жовтні 2018 року (як на те вказує позивач), є нічим іншим як недбалим відношення позивача до захисту своїх прав. Тому таку бездіяльність позивача не можливо розцінювати як іншу обставину, що має істотне значення в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Тому суд вважає, що право відповідача отримувати аліменти має припинитися з часу присудження отримання аліментів іншою стороною, тобто з 23.11.2020, однак це не є підставою для звільнення батька дитини від сплати заборгованості по аліментах за судовим наказом 16.03.2018.

Щодо вимоги про звільнення від сплати штрафу в розмірі 16341 грн. 06 коп.

Судом установлено, що постановою в.о. начальника відділу Городищенського РВ ДВС Ткаченка А.В. від 03.09.2020 на боржника ОСОБА_1 накладено штраф на користь ОСОБА_2 у розмірі 16341 грн. 06 коп.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У той же час, норми Сімейного кодексу України, зокрема ст. 197 цього Кодексу, передбачає можливість звільнення від сплати заборгованості за аліментами, а не звільнення від сплати штрафу.

Тому позивач, у разі незгоди з рішенням державного виконавця, міг захистити своє право шляхом звернення до суду з відповідною скаргою в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач невірно обрав спосіб захисту свого права, тому в задоволенні вимоги про звільнення позивача від сплати штрафу слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому суд, відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину суми сплаченого позивачем судового збору, а саме 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280 - 282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.11.2020.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за судовим наказом Городищенського районного суду Черкаської області від 16.03.2018 (справа № 691/243/18, провадження № 2-н/691/10/18, починаючи з 23.11.2020.

Рішення підлягає до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22.11.2021.

Суддя Л. В. Подорога