ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1418/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського округу Маковецька Оксана Петрівна про визнання недійсними доручення та договору міни,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду із даною позовною заявою, у якій, з урахуванням зміни у подальшому предмету позову, просила: визнати недійсним доручення від 27.03.2001, видане нею на ім`я ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3 , відповідачка), що було посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О. П., запис у реєстрі за № 845; визнати недійсним договір міни від 19.09.2001, укладений між нею та ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , відповідач), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О. П., зареєстрований у реєстрі за № 2355 (далі також - оспорюваний договір міни).

Позовна заява обґрунтована такими обставинами. На підставі свідоцтва про право на житло від 10.01.1999 ОСОБА_1 належала на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (далі також - спірне майно). На початку серпня 2019 р. позивачка дізналась про те, що вона юридично не є власником 1/3 частини вказаної квартири. Тоді за адресою її проживання прийшов невідомий чоловік, який повідомив, що є представником відповідача ОСОБА_2 , який хоче вселити у квартиру орендаря. В подальшому позивачка з`ясувала, що її частка у даній квартирі належить невідомому їй ОСОБА_2 , який набув право власності на підставі оспорюваного договору міни. Договір міни було укладено від її імені відповідачкою ОСОБА_3 , яка діяла на підставі доручення, яким вона буцім-то уповноважила останню розпоряджатися (продати, подарувати, обміняти, здати в оренду, закласти) належною їй 1/3 частиною квартири, а також бути її представником у Київському БТІ з питання отримання довідки-характеристики на вказану частину квартири.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що доручення на ім`я ОСОБА_3 вона не підписувала, підпис від її імені, а також текст « ОСОБА_1 », виконані не нею. При цьому вказала, що у 2001 р. її дійсно познайомили з рієлтором ОСОБА_3 , з якою вони усно домовились, що остання підшукає їй варіант обміну належної їй 1/3 частини квартири з доплатою. У зв`язку з цим вона надала ОСОБА_3 ксерокопію свого паспорта та свідоцтво про право власності на житло, але в подальшому ніяких підписів про відчуження своєї частки квартири ні на яких документах не ставила, як не отримувала і меблів, які були предметом договору міни. ОСОБА_3 взагалі не запропонувала їй ніякого варіанту обміну і перестала відповідати на її дзвінки. Тільки у серпні 2019 р. вона дізналась про порушення своїх прав на житло, що спонукало її звернутись до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 09.09.2019 за заявою позивачки в порядку забезпечення позову накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі оспорюваного договору міни (а.с. 21-22).

Ухвалою суду від 23.09.2019 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, та справу призначено для розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (а.с. 27-28).

Ухвалою суду від 06.11.2020 підготовче провадження у справі закрито, та справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування.

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання якого невідоме, повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та шляхом направлення судових повісток та процесуальних документів за адресою, вказаною у договорі міни, проте поштові відправлення повернулися без вручення з відмітками «кінець терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач ОСОБА_3 повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення судових повісток та процесуальних документів за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, проте поштові відправлення аналогічно повернулися без вручення з відмітками «кінець терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже ураховуючи, що судом було вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання ними відзивів на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України.

Приватний нотаріус Київського міського округу Маковецька О. П. про розгляд справи була повідомлена належним чином, проте в судове засідання не з`явилась і правом на подання пояснень щодо позову не скористалась.

Заслухавши позивачку, її представника, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві та у заяві про зміну предмета позову, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

У 1999 р. позивачка ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» набули у власність в рівних долях (частках) квартиру АДРЕСА_1 ,що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва (розпорядження від 10.01.1999 № 22633).

18.03.1999 право власності вказаних осіб на квартиру було зареєстровано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 5099.

19.09.2001 між ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір міни,предметом якого є обмін належної ОСОБА_1 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на належний ОСОБА_2 меблевий гарнітур «Вікторія», виробництво Польщі, вартістю 16 000 грн.

Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О. П. за реєстровим номером 2355.

Право власності ОСОБА_2 на спірне майно було зареєстроване КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2019 № 30477 від 06.08.2019.

Оспорюваний договір міни від імені позивачки уклала ОСОБА_3 , яка діяла на підставі доручення від 27.03.2001 (бланк АВР № 586908), що було нотаріально посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О. П. за реєстровим номером 845.

Згідно з цим дорученням ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися (продати, подарувати, обміняти, здати в оренду, закласти) належною її частиною квартири АДРЕСА_1 , а також бути її представником в Київському міському БТІ з питання отримання довідки-характеристики на вказану частину квартири.

Відповідно до частини першої статті 41 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), положення якого застосовуються до спірних правовідносин на підставі статті 5 ЦК України, угодами визнаються дії громадян і організацій, направлені на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За змістом цієї норми дії, направлені на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків, повинні мати своїм підґрунтям вільне волевиявлення сторони угоди.

У частині другій статті 41 ЦК УРСР здійснено поділ угод на односторонні та дво- або багатосторонні (договори).

За нормою частини другої статті 42 ЦК УРСР письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

За договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (статті 241, 242 ЦК УРСР).

Договори купівлі-продажу жилого будинку відповідно до статті 227 ЦК УРСР повинні укладатися в письмовій формі, нотаріально посвідчуватись та реєструватись у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За обставинами справи установлено, що оспорюваний договір міни від імені позивачки було укладено її представником, у зв`язку з чим є необхідність у з`ясуванні правової природи та змісту відносин представництва.

За приписами частини першої статті 62 ЦК УРСР угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює припиняє цивільні права і обов`язки особи, яку представляють.

Відповідно до частини першої статті 64 цього Кодексу довіреністю визнається письмове уповноваження, яке видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Наведене означає, що довіреність підтверджує підтверджує укладення особою, яку представляють (довірителем),односторонньої угоди.

В даному випадку документ, який посвідчував повноваження представника позивачки, має назву «Доручення», проте вказана обставина на вирішення справи не впливає, оскільки із зафіксованих у дорученні загальних ознак зобов`язань вбачається виникнення між позивачкою та ОСОБА_3 правовідносин представництва.

Відповідно до статті 48 ЦК УРСР недійсною угодою є та угода, яка не відповідає вимогам закону.

Закріплений статтями 12, 84 ЦПК України принцип змагальності цивільного судочинства передбачає, щокожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Допитана в суді як свідок під присягою позивачка ОСОБА_1 заявила, що не уповноважувала ОСОБА_3 розпоряджатися належною їй часткою квартири, а її підпис на дорученні сфальсифіковано.

На виконання вимог ухвали суду про витребування оригінального примірника доручення від 27.03.2001, посвідченого за реєстровим номером 845, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маковецька О. П. підтвердила, що таке доручення нею дійсно посвідчувалось, проте вказала, що номенклатури справ за період 1999-2009 рр. знищені, пославшись при цьому на акт про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, № 1 від 30.01.2013, схвалений на засіданні експертної комісії Головного управління юстиції у місті Києві від 20.02.2013, протокол № 18.

У зв`язку з вказаним суд був позбавлений можливості призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої ініціювала позивачка.

Жодних доказів на спростування стверджень позивачки про те, що підпис у дорученні їй не належить, відповідачами не надано.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт відсутності волевиявлення ОСОБА_1 на уповноваження ОСОБА_3 представляти її перед третіми особами з питань розпорядження спірним майном, що є підставою для визнання доручення недійсним.

Оскільки угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення (частина перша статті 59 ЦК УРСР), у ОСОБА_3 не було права на вчинення від імені позивачки договору щодо розпорядження частиною квартири, а відтак договір міни також не відповідає вимогам закону.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними доручення та договору міни і задовольняє їх.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним доручення від 27 березня 2001 року, видане ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 , яку уповноважено розпоряджатися (продати, подарувати, обміняти, здати в оренду, закласти) належною ОСОБА_1 частиною квартири АДРЕСА_1 , а також бути представником в Київському міському бюро технічної інвентаризації з питань отримання довідки-характеристики на вказану частину квартири, а також надано право: подавати заяви від імені ОСОБА_1 та отримувати необхідні документи та довідки, також правом підпису за ОСОБА_1 , складену на нотаріальному бланку АВР № 586908, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О. П., зареєстровану в реєстрі за № 845.

Визнати недійсним договір міни, укладений 19 вересня 2001 року між ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , складений на нотаріальному бланку ДЕВ № 650883, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковецькою О. П., зареєстрований в реєстрі за № 2355.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: