Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4020/20 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 279/4020/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2020 року, яке ухвалене суддею Шульга О.М. у м. Коростені (повний текст складено 28.12.2020),

встановив:

У серпні 2020 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся із позовом до суду, в якому просив винести рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 135 782,72 грн та судові витрати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 відмовлено у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Представник скаржника посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем було підписано Анкету-заяву при укладенні кредитного договору № б/н від 28 жовтня 2009 року та довідку про умови кредитування, чим остання підтвердила свою згоду на те, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши вказану анкету-заяву, відповідач погодилась з Умовами та Правилами, розуміє їх зміст та зобов`язується їх виконувати, зобов`язується самостійно знайомитися з усіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів на сайті банку.

Представник скаржника наголошує на презумпцію правомірності правочину, що закріплена в ст. 204 ЦК України. Отже, на думку позивача, не оскарження відповідачем умов кредитного договору, використання кредитних коштів та відсутність заперечень щодо нарахованої банком заборгованості є підставами для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 .

Крім того, представник банку вказує що, строк дії договору спливає зі збігом строку дії картки, а не несплати чергового платежу, що узгоджується з практикою Верховного Суду.

Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості мають бути задоволені.

Відповідач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 165).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.11.2021 залучено до участі в справі правонаступників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.10.2009 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами, правилами користування платіжною карткою, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що засвідчила власноручним підписом у заяві (а.с. 23-24).

Договір є дійсним та жодною зі сторін не оспорений.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» банк видає клієнту карту, її вид визначено в Пам`ятці клієнта (довідці про умови кредитування) і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, яка вказана в заяві.

Також судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 оформлено та видавалися кредитні картки, остання картка видана 04.08.2018 за № НОМЕР_1 з терміном дії до 07.18, тобто до 31 липня 2018 року (а.с. 22).

Взяті на себе зобов`язання за цим Договором Банк виконав вчасно і повністю, надавши кредитні кошти ОСОБА_1 у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до частини третьої ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлює, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України).

Як вбачається із змісту п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 витягу з Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту ( в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафта), оплати Винагороди Банку. Пунктом 1.1.7.12 зазначених Умов передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № б/н від 28.10.2009 станом на 21 липня 2020 року утворилась заборгованість в сумі 135 782,72 грн, а саме: 5472,11 грн заборгованість за кредитом, 127 304,61 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 006,00 грн заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку за вищевказаним договором, наданим позивачем (а.с. 5-11, 12-21).

Правильність розрахунку відповідачем не спростовано, власних розрахунків з даного приводу суду не надано.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач періодично вносив платежі на погашення кредиту. Ці обставини свідчать про визнання останньою умов договору (а.с. 5-11, 12-21). Останній платіж по кредиту відповідачем здійснено 09.08.2017. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитом на користь банку.

Разом з тим, наявний розрахунок розміру заборгованості проведений Банком всупереч умов кредитного договору.

Так, за користування кредитними коштами ОСОБА_1 погодилася сплачувати 30% річних, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості остання здійснювала погашення заборгованості, виходячи з цієї процентної ставки.

Матеріали справи свідчать про те, що Банк в односторонньому порядку збільшував, зменшував процентну ставку за договором.

У пункті 1.1.3.2.3 Умов та Правил сторони передбачили можливість збільшення процентної ставки з обов`язковим повідомленням позичальника про це не пізніше ніж за 7 днів до введення змін. Якщо протягом вказаного часу позичальник не направить повідомлення про незгоду з новою ставкою відсотків, то вважається, що позичальник прийняв нові умови.

Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.1056-1 ЦК України, (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

В матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення Банком відповідача про підвищення процентної ставки.

Позивачем також не надано суду доказів, що ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку та на її адресу був направлений лист про зміну умов кредитного договору. А тому, при розрахунку процентів за користування кредитом необхідно виходити з процентної ставки, яка була узгоджена сторонами.

За таких обставин, на користь Банку підлягає заборгованість станом на 23.11.2020 у розмірі 9823,88 грн, а саме: 4 480,58 грн за тілом кредиту та 5 343,30 грн за відсотками.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позичальник ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 165).

З відповіді приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. від 04.10.2021 за вихідним № 845/02-14/102/2021 вбачається, що після смерті ОСОБА_1 на підставі заяви ОСОБА_3 від 24.05.2021 заведено спадкову справу № 102/2021. При цьому ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовляється на користь спадкоємця першої черги, дочки спадкодавиці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 188-194), відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Необхідно враховувати, що зазвичай підставою спадкування є вольовий акт (окрім деяких винятків), який спадкоємець свідомо вчиняє, ухваливши рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття або якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи, яка є спадкоємцем, не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні певного варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту, сталість та зрозумілість для оточуючих цивільних відносин.

Таким чином, спадкування передбачає не лише прийняття прав померлого спадкодавця, а й його обов`язків за певними зобов`язаннями.

Приймаючи у спадщину зобов`язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов`язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов`язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 липня 2018 року у справі № 551/19/17.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за тією ж адресою, що і померла ОСОБА_1 , від прийняття спадщини у визначений законом строк не відмовилась, а тому, як спадкоємець зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

У зв`язку з викладеним, кредитна заборгованість, яка утворилась у ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідач ОСОБА_3 , як спадкоємець померлого позичальника, яка не виконала умови кредитного договору, прийнявши спадщину, в силу вимог ст.ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язана у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Суд першої інстанції не врахував, що на час ухвалення судового рішення відповідач ОСОБА_1 померла та безпідставно не залучив до розгляду справи її спадкоємців.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість за договором № б/н від 28.10.2009, що виникла станом на 23.11.2020 у розмірі 9 823,88 грн, яка складається з наступного 4 480,58 грн тіла кредиту та 5 343,30 грн відсотків за користування кредитом.

Натомість у задоволенні позовних вимог з відповідача ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки останній від прийняття спадщини відмовився у визначеному законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сплачений та документально підтвердженій судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 )на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (490494, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 823,88 грн, а саме: 4 480,58 грн за тілом кредиту та 5 343,30 грн за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (490494, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299, ) 152,19 грн сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий : Судді :

Повний текст постанови складено 07.12.2021.