Пр.№ 2/155/742/21
Справа № 155/1408/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Адамчук Г.М.

при секретарі судового засідання Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , та надання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки, що передана безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 згідно виписки з рішення сесії Бранівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 31 березня 1994 року №16/5, площею 0,27 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_3 , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , земельна ділянка, що передана безоплатно у приватну власність згідно виписки з рішення сесії Бранівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 31 березня 1994 року №16/5, площею 0,27 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку. ОСОБА_3 залишила на користь позивача заповіт на все своє майно. Позивач є єдиним спадкоємцем майна по заповіту. Сестра позивача - ОСОБА_2 відмовилась від належної частки у спадщині. Оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, то позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить залишити за собою.

У підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, однак до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Із витягу з погосподарської книги Мар`янівської селищної ради № 620 від 18.08.2021 вбачається, що згідно із записом з погосподарської книги № 2 за 2009 рік будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Із виписки з рішення Бранівської сільської ради від 31.03.1994 року №16/5 «Про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства площею 0,27 га та 0,25 га - для будівництва та обслуговування будівель.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Бранівською сільською радою Горохівського району Волинської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Брани Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина (а.с.7).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 01.03.2007 року секретарем Бранівської сільської ради Волинської області (а.с.18), ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, в тому числі: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , державний акт на земельну частку пай серії РІ №087878, свідоцтво про право власності на майновий пай серія ВЛ №0203336 та грошові заощадження що знаходяться в ощадбанку №6304 а також все те, на що вона матиме право по закону, синові ОСОБА_1 .

В подальшому заповіт не скасовувався та не змінювався, що стверджується інформаційною довідкою із реєстру заповітів та спадкових договорів № 66885141 від 19 жовтня 2021 року, виданою Горохівською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із довідки виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради № 620 від 18.08.2021 вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 до 07.11.2009 року проживала в АДРЕСА_1 , разом із сином ОСОБА_1 , який продовжує там проживати. Спадкоємцем за законом є син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 . Спадкоємцем за заповітом є син ОСОБА_1 .

Наявність майна в натурі підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, (інвентаризаційна справа № 9) (а.с. 12-16).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком є ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_3 .

Батько позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Матеріалами спадкової справи №186/2010, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 26.04.2010, після смерті ОСОБА_3 стверджується, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини, а ОСОБА_2 від обов`язкової частки у спадщині відмовилась в користь позивача. Крім того позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2021 року, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець померлої ОСОБА_3 за заповітом, прийняв спадщину в установленому порядку, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому, суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , та право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на його ім`я відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельних ділянок наданих ОСОБА_3 у приватну власність згідно виписки з рішення сесії Бранівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 31 березня 1994 року №16/5, площею 0,27 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.213, 1217, 1222, 1223, 1235, 1268, 1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельної ділянки площею 0,27 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, що були передані ОСОБА_3 згідно виписки з рішення сесії Бранівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 31 березня 1994 року №16/5, як на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий