Дата документу 22.11.2021 Справа № 336/6708/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/6708/20 Головуючий у 1 інстанції Дмитрюк О.В.
Провадження №22ц/807/3606/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакомка 2010», ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакомка 2010», про припинення порушення прав інтелектуальної власності та заборону вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , третя особа: ТОВ «Лакомка 2010», про припинення порушення прав інтелектуальної власності та заборону вчинення певних дій.

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 зазначала, що з 20 червня 2018 року вона є власником належним чином зареєстрованого і діючого станом на дату подання позову знаку для товарів і послуг « ОСОБА_5 » за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , правова охорона на який поширюється на товари 29 класу МКТП (зокрема на такий товар: насіння соняшникове смажене), а також на інші товари, споріднені з ними.

За змістом ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» ОСОБА_1 належить виключне право використовувати вищезазначену торговельну марку та дозволяти її використання іншим особам.

Користуючись своїм правом, відповідно до укладених ліцензійних договорів, ОСОБА_1 надала ТОВ «Лакомка 2010» право на використання перелічених об`єктів.

Проте, у вересні 2020 року ОСОБА_1 стало відомо, що ФОП ОСОБА_3 при виготовленні товару використовується торговельна марка позивача, а ФОП ОСОБА_4 здійснюється пропонування до продажу/продаж цих товарів. Дозволів на використання торговельної марки відповідачам ОСОБА_1 не надавала.

Посилаючись на те, що відповідачі незаконно, без її дозволу використовують торговельну марку, чим порушують її права інтелектуальної власності на вказаний об`єкт, ОСОБА_1 просила суд: зобов`язати ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 припинити порушення інтелектуальної власності ОСОБА_1 на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25 листопада 2010 року, зареєстрований для товарів 29 класу МКТП; заборонити ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 використовувати (виробництво, зберігання, пропонування до продажу, рекламування та продаж товарів) позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також інші позначення, схожі до ступеня змішування із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 15 11.2010р. зареєстрованого для товарів 29 класу МКТП, майнові права на який належать ОСОБА_1 . Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року провадження по цій справі зупинено до розгляду Заводським районним судом м. Запоріжжя цивільної справи № 335/5841/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним договорів відчуження торгівельної марки, промислового зразка, скасування записів стосовно реєстрації прав власника, внесення відомостей до Державних реєстрів свідоцтв, патентів України, та набрання рішенням, яке буде ухвалено у даній справі, законної сили.

Зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції керувався приписами п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якими передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Так, проаналізувавши доводи щодо зупинення провадження у справі, викладені відповідачем у відзиву на позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини, які є предметом судового розгляду пов`язані з предметом спору у цивільній справі № 335/5841/19, яка знаходиться на розгляді Заводського районного суду м. Запоріжжя, а зібрані докази у справі не дозволяють в повній мірі встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ТОВ «Лакомка 2010» подало апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ТОВ «Лакомка 2010» посилаються на невідповідність оскаржуваної ухвали п. 1 статті 6 Конвенції та практиці Європейського суду з прав людини якими звернуто увагу на важливість дотримання судами вимоги щодо вмотивованості (обґрунтованості) рішень. Так, зміст оскаржуваної ухвали суду про зупинення провадження свідчить про необ`єктивність судового розгляду, оскільки ухвала не містить жодної аргументації та обґрунтування, в чому саме полягає неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 335/5841/19. При цьому, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом прав на торгівельну марку, яку відповідачі використовують незаконно, без жодних правових підстав. Натомість, у справі № 335/5841/19, ОСОБА_3 в судовому порядку тільки намагається визнати право сумісної власності на даний об`єкт інтелектуальної власності. Отже, єдиним власником торговельної марки «Лускунчик Смакунчик» на час прийняття оскаржуваної ухвали суду є ОСОБА_1 .

Також, з ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року не погодилась ОСОБА_1 , яка в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на її невідповідність вимогам ст. 263 ЦПК України, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 зазначає, що зупиняючи провадження по справі, судом першої інстанції не наведено в чому саме полягає неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої, та які обставини неможливо встановити та оцінити без вирішення іншої справи.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

У відзиві на вищезазначені апеляційні скарги, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року залишити без змін, а в задоволенні апеляційних скарг відмовити. ОСОБА_3 посилається на те, що судом у справі № 335/5841/19 розглядаються його позовні вимоги, зокрема про визнання недійсним Договору № 2 про передання виключних майнових прав на знак для товарів і послуг « ОСОБА_8 » та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів та послуг відомостей щодо права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на вказану торгівельну марку. Отже, на день звернення ОСОБА_1 до суду вже існував спір між тими самими сторонами щодо прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг « ОСОБА_8 ». Оскільки право власності ОСОБА_1 на знак для товарів і послуг оспорюється в іншому провадженні, розгляд цієї справи є неможливим до ухвалення рішення по справі № 335/5841/19.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористалися.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у процесуальному законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

За змістом указаної норми під об`єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини справи і відповідні їм правовідносини та як наслідок неможливість сформувати правові висновки щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи, де такі обставини встановлюються.

До таких же висновків прийшов Верховний Суд України у справі № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, де, скасовуючи ухвалу про зупинення провадження до вирішення судом іншого позову про визнання договору недійсним, вказав, що визначаючи наявність підстав для зупинення провадження, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається із матеріалів цієї справи, предметом спору є захист права власника знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , шляхом заборони відповідачам використовувати (виробництво, зберігання, пропонування до продажу, рекламування та продаж товарів) позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також інші позначення, схожі до ступеня змішування із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 15 11.2010р. зареєстрованого для товарів 29 класу МКТП, майнові права на який належать ОСОБА_1 .

В іншій цивільній справі № 335/5841/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними договорів відчуження торгівельної марки, промислового зразка, скасування записів стосовно реєстрації прав власника, внесення відомостей до Державних реєстрів свідоцтв, патентів України, яка розглядається Заводським районним судом м. Запоріжжя, предметом спору є правомірність передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на вищевказаний знак за Договором № 2, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Разом з тим, всупереч вимогам процесуального закону, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи 335/5841/19, зокрема неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, пославшись на загальне посилання в ухвалі на неможливість прийняття рішення у даній справі.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи 335/5841/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними договорів відчуження торгівельної марки, промислового зразка, скасування записів стосовно реєстрації прав власника, внесення відомостей до Державних реєстрів свідоцтв, патентів України, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що оспорення Пікаловим В.В. дійсності укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 правочину, який є доказом у даній справі, не свідчить про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст. 204 ЦК України.

Такий же правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 910/2650/19, де Верховний Суд в тому числі вказав, що можливе подальше визнання недійсним правочину може бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявність іншого спору між ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними договорів відчуження торгівельної марки, промислового зразка, скасування записів стосовно реєстрації прав власника, внесення відомостей до Державних реєстрів свідоцтв, патентів України, не впливає на вирішення спору в даній справі, оскільки в іншій справі не вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Відтак, суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України без належного обґрунтування підстав для зупинення провадження, та всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню та направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лакомка 2010», ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року по цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 22 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: