Провадження № 2/761/3224/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 7 930,74 грн. з яких - 7 201,98 грн. - основна сума заборгованості, 386,44 грн. - інфляційні втрати та 342,32 грн. - три відсотки річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . При цьому, балансоутримувачем зазначеного будинку є Житлово-будівельний кооператив «Вимпел» та утримує житловий комплекс. Разом з тим, як зазначає позивач, відповідач, споживаючи послуги з утримання житлового приміщення, не сплачував за них кошти, у зв`язку з чим у період з 01.12.2018 року по 30.11.2020 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 7 201,98 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати за житлово-комунальні послуги на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував 3% річних в сумі 342,32 грн. та інфляційні втрати в сумі 386,44 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, просив задовольнити вимоги з врахуванням пояснень.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, на підставі наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2001 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач з 07.12.2001 року по час розгляду справи судом зареєстрований у зазначеній квартирі.

Зазначений будинок, як встановлено судом, перебуває на балансі Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел».

Відповідно до Статуту позивача, основними напрямками діяльності Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел» є: забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення належного отримання мешканцями будинку житлово-комунальних послуг; забезпечення виконання власниками квартир, жилих і нежилих приміщень будинку вимог «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, Житлового кодексу УРСР, Закону України «Про кооперацію».

При цьому, положеннями ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно із п.5) ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.

Як встановлено в судовому засіданні позивач належним чином виконував власні зобов`язання та надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, відповідач же в свою чергу, не виконував належним чином зобов`язання по утриманню квартири та згідно з розрахунком позивача за період з 01.12.2018 року по 31.08.2020 року заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 7 201,98 грн., 3% річних - 342,32 грн., інфляційна складова - 386,44 грн., а всього заборгованість становить 7 930,74 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2020 року позивач сплатив за житлово-комунальні послуги 3 700,00 грн. та 18.03.2021 року - 3 550,00 грн., всього 7 250,00 грн.

Представник позивача надав до суду додаткові пояснення в яких зазначив про нарахування та сплати після серпня 2020 року по лютий 2021 року та вказав, що просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги, що становить 248,14 грн., 3% річних - 342,32 грн., інфляційна складова - 386,44 грн..

Таким чином, враховуючи, що представник позивача не заперечував сплату відповідачем заборгованості за житлово-комунальні послуги за спірний період, відповідач не надав доказів, що ним сплачено три відсотки річних та інфляційні, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 248,14 грн., 3% річних - 342,32 грн., інфляційна складова - 386,44 грн.

В той же час суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, оскільки відповідач не в повному обсязі сплатив суми, які визначені в позовній заяві.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4, 77-83, 89, 259, 263, 265 ЦПК України; ст. ст. 509, 525, 526, 549, 610-612, 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел» (, місцезнаходження: вул. Парково-Сирецька, буд.21, офіс 168 м. Київ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел» заборгованість за житлово-комунальні послуги - 248,14 грн., 3% річних в сумі 342,32 грн., інфляційну складову в сумі 386,44 грн. та 258,97 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула