Справа № 545/275/19
Провадження № 2/545/110/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтавіцивільну справу за позовом виконуючого обов`язки керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

В.о. керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської областіу січні 2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.10.2019 року, залишену без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13.01.2020 року, позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2020 року ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24.10.2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13.01.2020 року скасовано, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом передачі судової справи від 30.06.2020 року зазначену цивільну справу передано судді Потетію А.Г. для продовження розгляду. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2020 року задоволено клопотання судді Потетія А.Г. про самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2020 року визначено головуючу суддю по справі Стрюк Л.І.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що фактично спір виник між суб`єктоми господарювання, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Прокурор заперечувала проти закриття провадження у справі, оскільки відповідно до доказів, що збирались до подачі позову, відповідач сплачував податок за землю як фізична особа; додаткові угоди також укладались фізичною особою, тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник співвідповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі; попередньо надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи Новоселівської сільської ради Полтавського району у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їхньої участі. Зазначив, що спірні земельні ділянки були передані в оренду ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України « Про оренду землі» та Закону України «Про фермерське господарство» в редакції, що діяла на момент укладення договорів оренди землі, та на теперішній час не мають будь-яких претензій до орендаря, оскільки орендна плата сплачується своєчасно та у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання щодо закриття провадження у справі з таких підстав.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За вимогами частини першої ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Відповідно до частини першої статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно зі статтею 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною першою статті 128 ГК України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58цього Кодексу.

За частиною першою статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи ФОП у порядку, визначеному законом.

Згідно до ч.1 ст. 2 та ч.2ст.4 ГПК України ознаками господарського спору, який належить до юрисдикції господарського суду, є, зокрема, участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, а також спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

Згідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України,господарські суди розглядають справи у спорах,що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності(крім справ,передбачених частиною другою цієї статті),та інші справи у визначених законом випадках,зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Встановлено, що між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області «Орендодавець» та ОСОБА_1 «Орендар» укладені договори оренди землі ( том 1 а.с.42-47, 53-58, 64-69, 75-80, 86-91, 97-102, 108-113, 119-124, 130-135, 141-146, 166-168, 188-193, 216-221, 245-250, том 2 а.с. 21-26, 47-52, 76-81, 96-101,183-188, 209-214, 237-242). Як вбачається із спірних договорів орендодавець на підставі наказів надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як підприємець з 13.02.2003 року і цей статус на даний час не змінений, що підтверджується відомостями, які містяться на веб-сайті ЄДРЮОФОП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Відповідно до ч.4 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець.

Згідно з ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство без статусу юридичної особи організовується на основі діяльності фізичної особи - підприємця і має статус сімейного фермерського господарства, за умови використання праці членів такого господарства, якими є виключно фізична особа - підприємець та члени її сім`ї відповідно до статті З Сімейного кодексу України. Особливості створення та діяльності сімейного фермерського господарства без набуття статусу юридичної особи регулюються положеннями статті 81 цього Закону.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із, зокрема, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Статтею 19 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Таким чином, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках, наданих їм в оренду для ведення фермерського господарства. Разом з цим, фермерське господарство створюється після набуття громадянином, який виявив бажання створити фермерське господарство, права користування земельною ділянкою. Землі фермерського господарства складаються, у тому числі із земельних ділянок, що використовується ним на умовах оренди.

Враховуючи, що відповідач зареєстрований у встановленому законом порядку як суб`єкт господарювання (ФОП), тобто, хоч позивачем зазначений ОСОБА_1 як фізична особа, проте фактично спір виник з приводу його прав і обов`язків щодо земельних ділянок, які витікають із договору оренди, укладеного з відповідачем ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та які пов`язані із здійсненням господарської діяльності на спірних земельних ділянках.

Отже, проаналізувавши предмет, характер спору та фактичний суб`єктний склад сторін, суд приходить до висновку про те, що спір у цій справі є господарським і віднесений у відповідності до п.1ч.1ст.20 ГПК України до юрисдикції господарського суду.

Доказів того, що об`єкт нерухомого майна не використовується у підприємницькій діяльності, суду не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю з роз`ясненням позивачу, згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ЦПК України, що розгляд даної справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди землі, повернення земельних ділянок закрити.

Роз`яснити сторонам наслідки статті 256 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Л. І. Стрюк