ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9701/21 Справа № 214/9195/19 Суддя у 1-й інстанції - Семенова Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/9195/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рудомайн»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року, яке ухвалене суддею Семеновою Н.М. у місті Апостолове Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 14 вересня 2021 року -,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровсьокї області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу передано на розгляд до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровсьокї області від 24.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ОСОБА_1 , уточнивши позов 16 квітня 2020 року, зазначав, що з 02.02.2018 року він працював в ТОВ «Рудомайн» на посаді водія навантажувача. Працював сумлінно та не мав жодних дисциплінарних стягнень.

У вересні 2019 року йому, з іншими водіями навантажувачів, стало відомо про те, що ще на початку 2019 року з водіїв навантажувачів «зняли» другий список, що впливає на пенсію та є зміною трудових взаємовідносин, але це питання з ними не обговорювалось.

Наприкінці вересня 2019 року позивач разом з колегами прийшли до одного з керівників з приводу їхньої скарги, яку вони раніше передали механіку ОСОБА_2 щодо зміни трудових взаємовідносин. Як позивач зрозумів згодом, він потрапив на відеозапис, що здійснювався для керівництва і тому став «мішенью» для них. Почали поширюватись чутки про те, що всі ті хто ходив скаржитись буде покараний і пожалкує про свої дії.

Крім того були чутки, що за ними стежать. Більше того деяких співробітників почали звільняти, а деякі самі звільнилися. На підприємстві в багатьох місцях встановлені камери відеоспостереження.

09.10.2019 року зранку, заступивши на зміну, знаходячись у боксі, під наглядом відеокамер, та в оточені інших співробітників, позивач, як завжди, перелив залишки відпрацьованих паливно-мастильних матеріалів із замінених фільтрів до пляшок, що слід робити для того, щоб паливно-мастильні матеріали не розливались по всьому боксу та не створювали калюж, після чого на нього «налетіли» представники служби безпеки та почали звинувачувати в тому, що він скоїв правопорушення та вкрав ці залишки, які знаходилися тут же на місці. Після чого викликали поліцію, проводиться розслідування.

Згідно наказу № 49 від 05.11.2019 року позивачу було оголошено догану, від письмового ознайомлення він відмовився, про що було складено Акт від 06.11.2019 року.

14.11.2019 року при перевірці стану охорони праці та пожежної безпеки, згідно «СУОП», затвердженого Наказом по підприємству № 15 від 15.05.2017 року, службою з охорони праці та пожежної безпеки на території збагачувальної фабрики ДЗФ «Іоннова балка» були виявлені вісім порушень вимог з охорони праці та одне порушення ПДР при виконанні робіт на навантажувачі SЕМ 656D госп. № 1 під керуванням водія навантажувача ОСОБА_1 , які зафіксовані приписом №34/11 від 14.11.2019 року.

Того ж дня, позивач з дозволу механіка ОСОБА_3 поїхав заправлятись та закінчувати роботу, проте, як йому стало відомо згодом, відповідно до службової записки начальника ділянки автотранспорту, він поїхав з ділянки виробництва без згоди з механіком.

Вказує, що він знову був позбавлений можливості оскаржити та захиститися від наклепу та порушень своїх прав, ініціювати створення комісії по розгляду трудових спорів, знайти «профсоюз», який би міг захистити його права як передбачено Кодексом Законів про працю України та взагалі позбавлений можливості захисту.

Згідно наказу № 68 від 22.11.2019 року ОСОБА_1 , водія навантажувальника, звільнено 22 листопада 2019 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати наказ ТОВ «Рудомайн» № 49 від 05.11.2019 року про догану ОСОБА_1 та наказ ТОВ «Рудомайн» № 68 від 22.11.2019 р. про звільнення ОСОБА_1 незаконними, поновити ОСОБА_1 на посаді водія навантажувача в ТОВ «Рудомайн», стягнути з ТОВ «Рудомайн» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу загальною сумою 145 000,00 грн. та стягнути з ТОВ «Рудомайн» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду загальною сумою 5000,00 грн., також судові витрати.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не об`єктивне з`ясування всіх обставин, які мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в судовому засіданні у суді першої інстанції були підтверджені порушення законодавства та упередженого відношення до позивача з боку окремих представників відповідача.

Вказує, що на підприємстві відсутні комісія по трудовим спорам, що є порушенням ст. 223 КЗпП України та профспілкова організація, що позбавило позивача захисту. Зокрема, у позивача не відбиралось пояснення, йому не повідомляли у чому його звинувачують, з наказом не ознайомлено. На відеозапису ознак порушення з боку позивача не виявлено, свідки підтвердили факти звернення до керівництва та погрози з боку керівництва на адресу тих, хто звертався зі скаргами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» - адвоката Давиденка А.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» водієм навантажувача.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» від 03.01.2018 року № 3 затверджено і введено в дію посадові інструкції для співробітників ТОВ «Рудомайн» (а.с.59-61).

Робоча інструкція водія навантажувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» введена в дію Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» від 03.01.2018 року № 3 (а.с. 54-58).

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» від 16 січня 2017 року № 5-ОТ введено в дію інструкції з охорони праці та пожежної безпеки (а.с.70-71).

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» № 43 від 15.10.2019 року створено комісію для проведення службового розслідування ( а.с.95).

Згідно Акту службового розслідування від 04.11.2019 року виявлені порушення з боку працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн», зокрема: водій навантажувача ОСОБА_1 своїми діями грубо порушив «Робочу інструкцію водія навантажувача» від 03.01.2018 р., а саме; підпункт 4 пункту 2 - в частині неналежної перевірки технічного стану навантажувача перед виїздом; підпункт 12 пункту 2 - в частині порушення правил з охорони праці встановлених на підприємстві, щодо заборони зберігання в кабіні навантажувача паливно-мастильних матеріалів; підпункт 11 пункту 2 - в частині нераціонального використання паливно-мастильних матеріалів; підпункт 15 пункту 2- в частині допущення розукомплектування паливної системи навантажувача; абзац 3 пункту 4 - в частині несвоєчасного та не якісного виконання своїх посадових обов`язків. Також, своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив «Інструкцію з охорони праці для водія навантажувача», затверджену Наказом №5-ОТ від 16.01.2017 року, а саме: п.1.6. - в частині виконання роботи, яку йому ніхто з керівників не доручав; п. 2.3 - в частині не проведеного перед початком роботи огляду всіх механізмів та навісних приладь навантажувача для встановлення несправностей навантажувача; п.2.5.- в частині самовільного виконання робіт, які механік, як особа відповідальна за виконання робіт, йому не доручав; п. 3.14 - в частині заборони зберігання в кабіні навантажувача паливно- мастильних матеріалів (а.с.90-94).

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» № 49 від 05.11.2019 року ОСОБА_1 оголошено догану ( а.с.84-88).

Відповідно Акту відмови від письмового ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 06.11.2019 року, водій навантажувача ОСОБА_1 письмово, під підпис, ознайомитись з Наказом № 49 від 05.11.2019 року про оголошення йому за порушення трудової дисципліни заходу стягнення догани, відмовився (а.с.89).

Згідно службової записки заступника директора з охорони праці та пожежної безпеки Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» ОСОБА_5 від 20.11.2019 року, 14.11.2019 року при перевірці організаційно-масового стану охорони праці та пожежної безпеки, згідно «СУОП», затвердженого Наказом по підприємству № 15 від 15.05.2017 року, службою з охорони праці на території збагачувальної фабрики ДЗФ «Іоннова балка» були виявлені порушення, які зафіксовані приписом № 34/11 від 14.11.2019 року та вручені начальнику дільниці автотранспорту ОСОБА_6 . Водій навантажувача ОСОБА_1 виконував роботи на навантажувачі SЕМ 656D №1, та допустив порушення вимог «Інструкції з охорони праці для водія навантажувача» затвердженої Наказом по підприємству №5-ОТ від 16.01.2017 року а саме:

п.1.18.-вітрове та бокове скло було завішане ганчіркою, яка обмежувала обзорність з місця керування водія.

п.2.3.-на навантажувачі відсутній змінний журнал, та водій приступив до роботи без ознайомлення з записами в змінному журналі щодо виявлених несправностей водієм попередньої зміни.

п.2.6.- не здійснені заходи перед запуском двигуна щодо витирання насухо зовнішньої частини машини в районі паливного баку на які потрапили паливні матеріали, для запобігання займання. Не перевірив герметичність кришки горловини заливки мастила в двигун, та не видалив сліди розливу.

п.2.8.-при русі назад не подавав звуковий сигнал, що могло загрожувати життю та здоров`ю людей, які могли опинитися в зоні руху навантажувача.

п.3.14.-в частині зберігання в кабіні навантажувача промаслених ганчірок, які, як пожежонебезпечний матеріал, можуть становити небезпеку для життя людини.

п.3.15.-в частині не дотримання особливої обережності при русі з місця заднім ходом.

п.4.1. в частині не повідомлення свого безпосереднього керівника про відсутність журналу прийому-передачі зміни на навантажувачі та неможливості повідомлення змінного водія про всі виявлені несправності в ході огляду навантажувача в кінці зміни шляхом здійснення відповідного запису в журналі.

п.2.1. водій знаходився в незаправленому спецодязі.

Крім того, водій навантажувача ОСОБА_1 допустив порушення «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, а саме:

п.2.3.в водій навантажувача при виконанні робіт не був пристебнутий пасками безпеки.

Надати письмові пояснення про порушення «Інструкції з охорони праці для водія навантажувача», ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився ( а.с. 62-63).

Відповідно до службової записки начальника дільниці автотранспорту Ярошок С.В., згідно докладної записки механіка АТЦ ОСОБА_7 , 14.11.2019 року в зміну з 08-00 год. до 20-00 год. машиніст фронтального навантажувача ОСОБА_1 виконував роботи по відвантаженню готової продукції на ділянці Гусево. О 17-00 год. після заправки навантажувача, ОСОБА_1 , поїхав з ділянки виробництва без погодження з механіком ОСОБА_3 (а.с. 50).

Відповідно до доповідної записки ОСОБА_8 , встановлено, що, працюючи в зміну з 07-00 год по 20-00 год 14.11.2019 року, машиніст фронтального навантажувача ОСОБА_9 , виконував роботи по відвантажуванню готової продукції на ділянці Гусево. О 16-30 год. машиніст з`їхав зі складу готової продукції, повідомивши, що у нього вийшла зі строю кнопка увімкнення заднього освітлення та, що без неї він працювати у темну пору дня не буде. Після чого ОСОБА_1 продовжував роботу на складі готової продукції. Через 30 хвилин він знову з`їхав, для того щоб заправили навантажувач. По закінченню заправки він поїхав з майданчика перезміни ділянки ОСОБА_10 на ділянку ОСОБА_11 без його команди. (а.с.51).

Відповідно Акту від 18.11.2019 року водій навантажувача ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення з приводу самовільного залишення 14.11.2019 року свого робочого місця (а.с. 53).

Згідно Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» № 68 від 22.11.2019 року ОСОБА_1 , водія навантажувача, звільнено 22 листопада 2019 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України ( а.с. 45-49).

Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» від 13.08.2021 року № 13/08/21, у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Рудомайн» не утворювались та не існує будь-яких професійних спілок працівників підприємства та комісій по трудовим спорам ( а.с.23).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи на підставі наказу від 22.11.2019 року № 68 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

У статті 43 Конституції України прописано, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Трудовим договором, за визначенням ч.1 ст.21 КЗпП України, є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ч.1 ст. 147-1 КЗпП УКраїни).

Згідно з ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі змістом ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу) (ст. 150 КЗпП України).

Згідно з вимогами пункту третього статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Тобто працівник і раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець прагне звільнити за п. 3ст. 40 КЗпП) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, а саме стягнення, передбачені законодавством, які не погашені строком давності (з часу їх накладення пройшло менше року), зокрема, догана, оголошена наказом роботодавця.

Таке тлумачення наведених норм законодавства та їх застосування викладено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, де зазначається, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Відповідно до п.22 вищезазначеної Постанови, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарні стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зазначає, що при звільненні працівника з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього дисциплінарного стягнення та в який час.

Отже, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

У справі, що розглядається, відповідач, пославшись на порушення з боку позивача трудової дисципліни, встановив при цьому нові порушення та звільнив позивача на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП, що відповідає вищенаведеному.

Перевіряючи дотримання відповідачем законодавства при звільненні ОСОБА_1 на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції правильно вказав, що наявні правові підстави для його звільнення.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що доказів того, що позивач не порушував трудову дисципліну матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відсутність на підприємстві відповідача профспілкової організації та комісії по трудовим спорам позбавило його право на захист, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, відповідно до ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

Посилання позивача на те, що у нього не відбиралось пояснення, йому не повідомляли у чому його звинувачують, з наказом не ознайомлено, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме, у матеріалах справи наявні Акти про відмови ОСОБА_1 від письмового ознайомлення з наказами, надання письмових пояснень.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі позивач.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: