ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року

м.Харків

справа № 641/1564/21

провадження № 22-ц/818/3050/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Хорошевського О.М.

суддів колегії: Котелевець А.В., Яцини В.Б.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал»

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мирось Сергія Васильовича на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2021 року, постановлену суддею Фандою О. А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги №000122-а від 30.05.2018 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Мирось С.В. подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом невірно застосовані норми процесуального права, не взято до уваги, що договір відступлення прав вимоги є похідним від основного кредитного договору. Разом з тим, виконання основного договору, яким у даному випадку є Кредитний договір за №282-04-И від 20.06.2008 року, в контексті тлумачення положень ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (визначення місця виконання), - є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання, які провадяться, в свою чергу, за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Саме такий підхід до визначення територіальної підсудності було і викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.10.2020 року у справі №263/14171/19 (провадження №61-21991св19), не зважаючи на відмінність за своєю правовою природою виниклих правовідносин (підстав позову). За таких обставин, вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 мала законне право альтернативного визначення підсудності для подання даного позову саме до Комінтернівського районного суду м. Харкова на підставі ч.8 ст. 28 ЦПК України, як за місцем виконання основного договору, і ,яким є фактично її місце проживання як боржника у зобов`язанні.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Передаючи справу за підсудністю суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 оскаржує договір про відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правила ч. 8 ст. 28 ЦПК України застосуванню не підлягають, тому справа підсудна суду за місцем знаходження відповідача.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом просить визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 30 травня 2018 року за №000122-а, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» в частині відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 за договоромкредиту №282-04-И від 20.06.2008 року.

Представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Мирось С.В. при визначенні територіальної підсудності за вибором позивача посилався на ч. 8 ст. 28 ЦПК України, а саме за місцем виконання договору, яке є місцем проживання позивача, а також посилався на постанову Верховного суду від 29.10.2020 року у справі № 263/14179/19.

Установлено, що предметом спору у цій справі є, договір про відступлення права вимоги за кредитним договором.

Позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред`являються до суду за загальними правилами підсудності. При цьому суд має враховувати право споживача на пред`явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (стаття 28 ЦПК України).

Відповідно до ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Артема, 60; відповідач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, що знаходиться за межами територіальної підсудності Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Проте, постанова Верховного суду від 29.10.2020 року у справі № 263/14179/19 прийнята за результатами розгляду справи за позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Кредитним договором не визначено місця його виконання тому судова колегія відхиляє вказані доводи апеляційної скарги. Крім того, посилання на положення Закону України «Про виконавче провадження» не змінює підсутдність.

За таких обставин, підстав для застосування альтернативної підсудності передбаченої положеннями ч.8 ст.28 ЦПК України колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дана справа повинна розглядатися Шевченківським районним судом м. Києва.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія не вбачає підстав для скасування ухвали суду, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мирось Сергія Васильовича залишити без задоволення.

Ухвалу на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді А.В.Котелевець

В.Б.Яцина

Повний текст постанови складено 18.11.2021