_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3841/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б.,

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус ОМНО Ярош Олена Миколаївна, про визнання права власності в порядку спадкування ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус ОМНО Ярош Олена Миколаївна, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим 13 червня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 6145.

Після її смерті відкрилася спадщина на усе майно, що належало йому на праві власності, зокрема: 1/4 частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

На момент смерті ОСОБА_2 позивач з 21 липня 1993 року постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються відповідною відміткою у паспорті та Відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку № К4-75227-ф/л від 07 квітня 2021 року.

Як вважає позивач, з урахуванням вищевикладеного, відповідно до приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вона фактично прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, 1/4 частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

В квітні 2021 року позивачка виявила намір продати належне їй нерухоме майно у вигляді квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим виникла необхідність отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на вищевказану частку квартири.

Проте, ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії прийнятті заяви про прийняття спадщини за вих. № 69/01-16 від 13 квітня 2021 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. відмовила у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана відмова приватного нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2 , прямо суперечить приписам частини 3 статті 1268 ЦК України та чинить позивачу перешкоди у реалізації свого права на спадкове майно, що й стало причиною для звернення до суду із цією позовною заявою.

Представник позивача просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, надала заяву про слухання справи за їх відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , виданим 05.08.1977 року Міським відділом записів актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим 13 червня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 6145.

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що належало йому на праві власності, зокрема: 1/4 частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Як передбачено частиною 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і той з подружжя, який його пережив.

Відтак, після смерті ОСОБА_2 , позивачка, як її донька, є спадкоємецею першої черги відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України.

Як встановлено частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На момент смерті ОСОБА_2 позивач з 21 липня 1993 року постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються відповідною відміткою у паспорті та Відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку № К4-75227-ф/л від 07 квітня 2021 року.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 відповідно до приписів частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, 1/4 частини квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказану частку квартири позивачка звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. із заявою про прийняття спадщини.

Проте, Роз`ясненням про відмову у вчиненні нотаріальної дії прийнятті заяви про прийняття спадщини за вих. № 69/01-16 від 13 квітня 2021 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М. відмовила у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування відмови нотаріус послався на пункт 1 статті 1272 ЦК України, відповідно до якого якщо спадкоємець протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Вказана відмова приватного нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2 , прямо суперечить приписам частини 3 статті 1268 ЦК України та порушує її права власності на спадкове майно.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Як передбачено приписами частини 1 статті 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів для спростування встановлених судом обставин, які належним чином обґрунтовані.

Відповідно до частини 2 статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами статей 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання за позивачкою право власності на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 77-80, 263-265 ЦПК України, ст.ст.105, 110 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус ОМНО Ярош Олена Миколаївна, про визнання права власності в порядку спадкування , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати його проголошення.

Повний текст рішення суду буде складено у строк до 10.12. 2021 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.