ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/260/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Мицик Ю.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 350 111, 05 грн.

Разом із позовом представником ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подано заяву про накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, ОСОБА_3 . При цьому заявник просив витребувати докази, зокрема, з Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витяг з Реєстру цивільного стану відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 . Після отримання Витягу з реєстру актів цивільного стану, у випадку підтвердження наявності зареєстрованого шлюбу між відповідачем та ОСОБА_4 заборонити власнику, ОСОБА_4 проводити дії спрямовані на відчуження майна та накласти арешт на майно, яке на праві спільної сумісної власності подружжя належить відповідачу та ОСОБА_4 , а саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, розташована за межами населеного пункту на території Вишківської селищної ради, урочище Фізеш, кадастровий номер: :12:001:0052;

- земельну ділянку Київська обл., Вишгородський р., с/рада. Толокунська Кадастровий номер: :21:139:0207;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява обгрунтована тим, що відповідач має намір отримати право на постійне проживання в іноземній державі, подала відповідні документи та найближчим часом отримає таке право. Скориставшись таким правом виїде з території України, що значним чином ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено.

Розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали заяви, дійшов наступного висновку.

Ст. 84 ЦПК України врегульоване питання про витребування доказів судом. Так, відповідно до ч. 1 вказаної статті, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом вказаної норми, витребування доказів судом можливе після відкриття провадження у справі або одночасно з прийняттям судом вказаного процесуального рішення.

При цьому, ст.ст. 116-118 ЦПК України передбачено механізм забезпечення доказів. Так, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви та повинна містити відомості, передбачені ст. 117 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, заявник міг звернутися із заявою про забезпечення доказів судом до подання позову та заяви про забезпечення позову.

При цьому суд звертає увагу, що процесуальним законом встановлено строк для розгляду заяви про забезпечення позову не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Таким чином, заява про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

При цьому, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Заявник просить суд накласти арешт на майно та грошові кошти заявника, при цьому не надає доказів його наявності, належності відповідачу та його вартості.

Крім того, в заяві відсутні жодні обґрунтовані доводи, які б дали підстави для висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль, не доведено обґрунтоване підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, а містяться лише посилання на можливе невиконання рішення суду, у зв`язку з ймовірним виїздом відповідача за кордон.

Вимога про накладення арешту на майно ОСОБА_4 взагалі не ґрунтується на приписах процесуального закону, оскільки арешт може бути накладено виключно на майно, що належить відповідачу.

Оскільки заявником не доведено тих обставин, на які він посилається, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про витребування доказів та забезпечення позову, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ Ю.С.МИЦИК