УХВАЛА

09 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 755/244/17

провадження № 61-17325ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Захарченка Сергія Михайловича, третя особа публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про встановлення факту, визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :

22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 із пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк посилаючись на те, що його не повідомлено належним чином про розгляд справи. Зазначає, що про оскаржену постанову дізнався лише 13 жовтня 2021 року, а тому вважає вказані обставини поважними для поновлення строку на касаційне оскарження.

Згідно з вимогами частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

- подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

- пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з статтею 44 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд у своїй практиці дотримується позиції, яку і Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював у своїх рішеннях, про те, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду справи, учасником якої вона є.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Оскаржена постанова оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 25 липня 2018 року.

Аналіз тексту постанови Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року свідчить про те, що відповідно до відомостей поштового відділення ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає; місце його перебування суду не відоме, а тому його викликано в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особи вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_1 повідомлявся про судовий розгляд в апеляційному суді.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу одного року з дня постановлення оскаржуваного судового рішення, а обставини не повідомлення про розгляд справи спростовуються текстом оскарженої постанови, наявні правові підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Посилання на те, що ОСОБА_1 дізнався про оскаржену постанову лише 13 жовтня 2021 року, не беруться до уваги, оскільки у жовтні 2020 року ним подано відзив у цій справі на касаційну скаргу ОСОБА_4 (його матері), яка подана на постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, що підтверджується змістом ухвали Верховного Суду від 24 червня 2021 року в справі № 755/244/17.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук