Справа № 562/1933/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" вересня 2021 р.
Здолбунівський районний суд Рівненської області
у складі судді головуючого судді Мички І.М.
при секретарі Берун А.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Здолбунові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд -
У червні 2021 року до Здолбунівського районного суду Рівненської області звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Маєвський О.А. з позовною заявою, поданою від імені та в інтересах останнього до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Відповідно до п.1.1 вищевказаного Договору Кредитодавець (ТзОВ «ВЕНДОРФІНАНС») зобов`язується надати Позичальнику (Відповідачу), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредитодавцю кредитні кошти (грошові кошти) в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.2.4.2 вищевказаного Договору сплата кредиту та процентів є обов`язком Позичальника, здійснюється ним самостійно, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, без окремої письмової чи усної вимоги Кредитодавця.
Відповідач шляхом підписання вищезазначеного Договору погодилась в наступній черговості погашення своїх грошових зобов`язань, які виникають за Договором та яка зараховується Кредитодавцем у наступному порядку: штраф, пеня, прострочені відсотки, прострочені відсотки, строкові відсотки, прострочений кредит, строковий кредит (п.2.4.3 вищевказаного Договору).
Окрім того, підписанням даного Договору відповідач зобов`язувалась своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за цим Договором і не пізніше визначеного та погодженого між сторонами терміну повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі матимуть місце (п.3.4 Договору).
Також, відповідно до п.6.3 вищезазначеного Договору спори та розбіжності щодо виконання цього Договору вирішуються шляхом переговорів. Якщо ж не вдається врегулювати спір таким чином, то сторони можуть вирішувати спір в порядку передбаченому чинним законодавством України.
Крім того, сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені всі істотні умови і зобов`язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей Договір відображає повне розуміння Сторонами його змісту, предмету та інших питань, зазначених в цьому Договорі. Усі зміни та доповнення до цього Договору вносяться шляхом укладення додаткових угод, чи Договорів про внесення змін, які стають невід`ємною частиною цього Договору.
Даний договір є типовими, за винятком пункту 1.3, що стосується суми кредитних коштів, що надаються та пункту 1.5, що стосується строку на який вказана сума кредитних коштів була надана.
Зі змісту заявлених позовних вимог також вбачається, що на виконання вищевказаних умов вищезазначеного Договору ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» виконало свої зобов`язання у повному обсязі та надало відповідачу готівкою кредитні кошти згідно Договору про надання фінансового кредиту №РВ01-001207 у розмірі 6 000 грн. 00 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткового касового ордеру від 13.12.2017р.
Поряд з тим, 28.03.2019р. на підставі Договору про відступлення права вимоги №28/03/19 ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» відступило свої права вимоги за усіма вищевказаними кредитними договорами на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», яке, в свою чергу відступило свої права вимоги за вказаним договором на користь позивача ОСОБА_1 , на підставі аналогічного Договору про відступлення права вимоги.
Відповідно до долучених до позовної заяви та оглянутих в судовому засіданні Договорів про відступлення права вимоги ТзОВ "Вендор-Фінанс" (що іменується "Цедент") передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" (далі "Цесіонарій"), а Цесіонарій набуває належне Цедентові права вимоги до боржників за кредитними договорами. Разом з тим, між ОСОБА_1 та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено ідентичний договір про відступлення права вимоги на тих самих умовах. При цьому, сторони погодили, що до Цесіонарія переходять всі права, які належать Цеденту за кредитними договорами (в тому числі право на донарахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитним договором).
Про усі вищевказані обставини відповідача було повідомлено належним чином шляхом надіслання на адресу останньої двох повідомлень про відступлення прав вимоги від 28.03.2019р.
З огляду на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання покладених на неї зобов`язань і жодним чином не погашає наявну заборгованість згідно укладеного Договору про надання фінансового кредиту, то позивач, покликаючись на порушення умов останнього та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, звертається до суду через власного представника адвоката за захистом та відновленням своїх законних прав та інтересів.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно зі ст.280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи.
В судове засідання представник позивача адвокат Маєвський О.А. не з"явився , надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі заявлені позовні вимоги в інтересах свого довірителя, надавши для ознайомлення постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №346/1305/19 від 08.06.2021р. додатково пояснив, що в дані правовідносини, які виникли між сторонами в частині відступлення права вимоги на користь позивача, як фізичної особи не суперечать закону, оскільки Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові вказує, що оскільки в подібних правовідносинах сторони договору купівлі-продажу майнових прав у процедурі ліквідації банку фактично уклали договір купівлі-продажу права вимоги, на виконання якого здійснена цесія, а її сторонами можуть бути будь-які фізичні або юридичні особи, то відступлення права вимоги в даному випадку не суперечить закону.
Разом з тим, представник позивача адвокат Маєвський О.А. вказує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021р. зазначає, що необхідно відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України (постанови від 2 вересня 2015 року у справі №6-667цс15 і від 15 квітня 2015 року у справі №6-59цс15) та Великої Палати Верховного Суду (постанова від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11), оскільки сформульовані у цих рішеннях висновки не відповідають поняттю нікчемного правочину: ні у ЦК України, ні в іншому законі немає вказівки на нікчемність правочину про відступлення фізичній особі права вимоги за кредитним договором.
При цьому, представник позивача адвокат Маєвський О.А. наголошує на тому, що зі змісту наданої постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021р. вбачається, що договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні, а відтак, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Вивчивши матеріали наданні представником позивача, повно та всебічно проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази на які покликається останній в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає останні обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з нижченаведених підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Так, ч.2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 559 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Водночас, відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 ст.513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.
Разом з тим, ч.1 та ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із сплаченого ним судового збору.
При вирішенні вказаних вимог позивача суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за розгляд даної справи у розмірі 908 грн. 00 коп.
А відтак, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у вигляді сплаченого останнім судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,81,133,141,144,263-265,280-282 ЦПК України, суд, - В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненя заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 11.04.2000р. Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 09.04.2002р. Білоцерківським РВ ГУМВС України в Київській області; РНОКПП: НОМЕР_4 ) понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Здолбунівським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Мичка