Провадження №22-ц/812/2074/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2021 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Темнікової В.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю представників: заявника адвоката Могильди Ю.В., приватного виконавця адвоката Сіхарулідзе Д.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу №488/6646/13 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва, постановлену під головуванням судді Лазарєвої Ганни Миколаївни у приміщенні цього суду 07 жовтня 2021 року, повний текст якої складено того ж дня, за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2021 р. ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича (далі приватного виконавця) в частині незакінчення виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2013 р. у цивільній справі №488/6646/13 з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» стягнуто борг за надання послуг з водопостачання в сумі 8127 грн. 94 коп. За вказаним судовим наказом Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист. Зазначений виконавчий лист прийнятий до виконання приватним виконавцем Куліченком Д.О. та по ньому відкрито виконавче провадження №58611933. Приватний виконавець Куліченко Д.О. вніс відомості про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників та наклав арешт на майно (кошти) боржника. 03 квітня 2020 р. виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. 11 травня 2021 р. ухвалою Корабельного районного суду у справі № 488/6646/13 скасовано судовий наказ від 17 грудня 2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «Миколаївводоканал» боргу за надання послуг з водопостачання в сумі 8127 грн. 94 коп. 13 серпня 2021 р. боржником на адресу приватного виконавця направлено заяву про закінчення виконавчого провадження та вчинення дій, передбачених ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, незважаючи на скасування рішення суду, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №58611933, про що приватного виконавця Куліченка Д.О. було повідомлено, відомості про боржника в Єдиному реєстрі боржників дотепер приватним виконавцем не виключено, відповідь не надходила.

Посилаючись на викладене, а також на те, що вказані дії приватного виконавця порушують права ОСОБА_1 як власника, скаржник просив: визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця в частині незакінчення виконавчого провадження №58611933; зобов`язати приватного виконавця закінчити виконавче провадження та провести дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, в тому числі, але не виключно скасувати арешти, накладені на майно (кошти) ОСОБА_1 , відомості про ОСОБА_1 виключити з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті приватним виконавцем Куліченком Д.О. заходи щодо виконання судового наказу у справі № 488/6646/13; стягнути з приватного виконавця Куліченка Д.О. на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2021 року провадження за вищевказаною скаргою закрито.

Ухвала мотивована тим, що звернення ОСОБА_1 за наведених ним у скарзі обставин вже було розглянуто судом 28 липня 2021 року, за наслідками розгляду скарги останню залишено без розгляду через пропущення строку звернення до суду зі скаргою. Ухвала суду набрала законної сили.

Зі скарги, яка надійшла до суду 16 серпня 2021 року, вбачається повторне звернення скаржника з обставин, які вже були предметом розгляду судом та за якими вже було ухвалене рішення. Тому суд вважав, що є передбачені пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України підстави для закриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням судом норм матеріального та процесуального права внаслідок неповного з`ясування усіх фактичних обставин справи, необ`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приватним виконавцем Куліченком Д.О. не вчинені передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (стаття 39) дії після того, як винесений відносно заявника судовий наказ у справі №488/6646/13-ц було скасовано ухвалою суду від 11 травня 2021 року, однак суд належної оцінки цим обставинам не дав.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Куліченко Д.О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що доводи заявника щодо протиправної бездіяльності приватного виконавця спростовуються матеріалами виконавчого провадження, а усі його дії вчинені у межах Закону «Про виконавче провадження» з огляду на те, що у приватного виконавця відсутні правові підстави та процесуальний механізм повторного завершення вже завершеного виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників заявника та приватного виконавця, дослідивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Статтею 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, в тому числі, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в силу положень статті 379 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вважав, що є передбачені пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України підстави для закриття провадження у справі, оскільки за аналогічною скаргою заявника ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця постановлено судове рішення ухвала про залишення скарги без розгляду від 28 липня 2021 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За такого закриття провадження у справі відповідно до зазначеної норми процесуального закону можливо у разі: наявності рішення суду або ухвали про закриття провадження, які набрали законної сили за умови, що такі судові рішення ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Однак, згідно матеріалів справи № 488/6646/13-ц (а.с. 198) ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Куліченка Д.О. залишено без розгляду через пропуск заявником без поважних причин строку, визначеного частиною 1 статті 449 ЦПК України для подання скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про залишення скарги без розгляду, оскільки попередньо постановлена ухвала про залишення скарги без розгляду за тотожною скаргою не є підставою для закриття провадження у справі в силу положень статті 255 ЦПК України, оскільки не є рішенням суду, а відноситься до судових рішень (частина 1 статті 258 ЦПК України).

За такого колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню на підставі положень пункту 4 статті 379 ЦПК України з направленням справи до суду для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності бездіяльності приватного виконавця Куліченка Д.О. та невжиття ним заходів після скасування виконавчого документа є передчасними і не можуть бути взяті до уваги з урахуванням того, що судом першої інстанції вимоги скарги ОСОБА_1 по суті не розглядились. Тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом рішення суду не змінювалось і не приймалося нове відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судового збору.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 07 жовтня 2021 року скасувати, справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: В.І. Темнікова

Л.М. Царюк

_____________________________________________

Повний текст постанови складено 08 грудня 2021 року