Дата документу 04.10.2021
Справа № 334/4190/21
Провадження № 2-о/334/144/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника зацікавленої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту, заінтересована особа: Дніпровський РВ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, посилаючись на право набуття ним громадянства України за територіальним походженням. В обґрунтування заяви зазначив, що 19.05.2021 року звернувся до Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України у Запорізькій області із заявою про отримання паспорту громадянина України, проте, відповідно до листа від 11.06.2021 року за №Д-6/6/2313-21/2313/4775-21 заявнику було відмовлено в оформлені і видачі паспорту громадянина України через відсутність документів, що підтверджують його проживання на території України на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року

Зазначає, що факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року підтверджується довідкою зі школи №01/20/276 від 19.05.2021 року, реєстрацією місця проживання на 24.08.1991 року за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтвом про народження, виданого повторно 28.05.2020 року Львівським міським ВДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий записч №125 від 02.02.1980 р.

Підтвердженням належності до громадянства України є встановлення факту реєстрації місця проживання в Україні станом на 24.08.1991 року або з 13.11.1991 року.

У зв`язку з чим він змушений звернутись до суду, з метою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 рік, оскільки вказаний факт породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих, майнових прав заявника, тому просить задовольнити заявлені вимоги.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав.

Представник заінтересованої особи при винесенні рішення покладалась на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомила, що знайома з ОСОБА_1 та його сім`єю з дитинства, були сусідами за адресою: АДРЕСА_2 . Повідомила, що заявник з сім`єю мешкали за вказаною адресою на протязі тривалого часу, проте приблизно у початку 2003 році продали зазначену квартиру. Більше про місцезнаходження ОСОБА_1 не відомо. Підтвердила особу заявника.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що знає сім`ю ОСОБА_1 та його особисто, які постійно проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті матері заявника ОСОБА_5 , не бачила ОСОБА_1 . Підтвердила особу заявника.

Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Запоріжжі, про що 02.02.1980 р. складено відповідний актовий запис № 125, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів ) 28.05.2020 року.

Відповідно до відповіді відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району УДРФО ДРП ЗМР від 04/17/3-4/595 від 24.05.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.12.1987 року по 09.10.2008 року.

Згідно з архівної довідки № 01-20/276 від 19.05.2021 року, Запорізька спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №100 ЗМР Запорізької області зазначає, що ОСОБА_1 дійсно навчався в середній школі І-ІІІ ступенів № 100 м. Запоріжжя з 1988 по 1997 роки та був відрахований зі школи у зв`язку з виповненням 18 років, про що є запис у книзі обліку учнів з 01.09.1993 року по 01.02.2010 року на сторінках 75-76 літера «Д».

Дніпровський РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області у своєму повідомлені на звернення ОСОБА_1 від 19.05.2021 року за вх. №ЗВГ №Д-6/6/2313-21 щодо перевірки належності до громадянства України та документуванням паспортом громадянина України рекомендував заявнику звернутись до суду з заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України, оскільки у останнього відсутні документи потрібні для оформлення належності до громадянства України.

Статтею 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (далі Порядок № 215), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Порядок № 215 відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Підпунктом «а» пункту 7 Порядку № 215 передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;

Згідно з пунктом 8 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи покази свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог та вважає можливим встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року, на території України.

Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,263,265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту, заінтересована особа: Дніпровський РВ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Гнатюк