ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1040/21
провадження № 2/691/610/21
УХВАЛА

29 листопада 2021 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М., вивчивши позовну заяву з додатками ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив :

позивач ОСОБА_1 звернулася в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_2 із позовними вимогами про розірвання шлюбу.

При отриманні позовної заяви, відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя зобов`язаний перевірити дотримання позивачем вимог ст.175-177 ЦПК України.

Опрацювавши позовну заяву з додатками ОСОБА_1 , вбачаю підстави звернути увагу на наступне.

Так, за змістом ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і за ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Подання позовної заяви до суду має відбуватися із дотриманням певних умов визначених ЦПК України.

Положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд, відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви, або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченою ст.185 цього Кодексу.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України «Позовна заява» та вимогам статті 177 цього Кодексу «Документи, що додаються до позовної заяви».

В поданій суду заяві позивач зазначає, що відповідач є громадянином іншої держави Ісламської Республіки Іран. Шлюб зареєстровано, згідно копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , Печерським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Як на підставу для визначення підсудності, позивач, зазначає на місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 , тобто місце своєї реєстрації, проте доказів на підтвердження часу та місця реєстрації відповідача за вказаною адресою не додає. Позивачем не надано жодного доказу, щодо місцезнаходження майна відповідача та те, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача чи постійного заняття (роботи) є адреса, що територіально відноситься до Городищенського району Черкаської області. Відповідно до копії вказаного свідоцтва про шлюб, відповідач ОСОБА_2 є громадянином Ісламської Республіки Іран, а позивач ОСОБА_1 , є громадянкою України.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Згідно ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є, ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ст.110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ, позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них. У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Приписами ст.497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).

Так, згідно ч. 1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 9, ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцем знаходження майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцем знаходження його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

З метою з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача, судом в порядку ст.187 ЦПК України, був направлений запит до Городищенської міської ради Черкаської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Городищенської міської ради Черкаської області на запит суду від 29 листопада 2021 року №5314/21, станом на 25 листопада 2021 року інформація щодо громадянина Закері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Реєстрі територіальної громади Городищенської міської ради відсутня.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, від шлюбу у позивача з відповідачем спільних дітей немає, тобто підстав для застосування ч.2 ст.28 ЦПК України при визначенні підсудності справи, у позивача не встановлено відповідно до змісту вивчених додатків до позову.

Будь-яких доказів спільного проживання сторін на території України, наявності або відсутності угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність справи про розірвання шлюбу судам України або іноземним судам, позивачем не надано. Також, позивачем не надано доказів про те, що вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача та домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Посилання позивача у позовній заяві на неможливість виїзду до Ісламської Республіки Іран, країни проживання відповідача, у зв`язку з обмежувальними заходами запобігання поширення коронавірусної хвороби, є безпідставними, остільки з наданих письмових доказів, вбачається, що вони носять рекомендаційний характер. Відповіді на запит адвоката та витяги, які додані до позовної заяви, видані більше року тому до часу звернення в суд. Крім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, надала копію свідоцтва про шлюб, замість оригіналу, в той час, як згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до позовної заяви про розірвання шлюбу, крім іншого, додається оригінал свідоцтва про шлюб.

Враховуючи вище наведене, зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме не надано: оригінал свідоцтва про шлюб; докази спільного проживання сторін на території України, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам; доказів, станом на день звернення до суду, щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або зареєстрованого у встановленому законом порядку місця перебування відповідача; домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них; докази про неможливість за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 - 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вище зазначене, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст.175 - 177, 185, 498, 499 ЦПК України, суддя,-

постановив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі суду, 5 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки в позовній заяві, зазначені в мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Копію ухвали суду, для виконання, направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений судом строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута з додатками позивачу.

Ухвала суду оскарженню, в апеляційному порядку, не підлягає.

Суддя О.М.Савенко