Справа № 2-1956/2010
УХВАЛА

іменем України

"25" листопада 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Вознесенського МРВ ДВС в якій вказувала, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2010 року (частково зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2011 року) з неї на користь КС «Кредитний альянс» стягнуто заборгованість за кредитним договором №68/с від 28 березня 2008 року в загальному розмірі 139 431,14 грн., а також судові витрати.

На підставі рішення 21 лютого 2011 року представнику стягувача було видано три виконавчі листи, які були пред`явлені до примусового виконання до ВДВС Вознесенського МРУЮ (правонаступником якого є Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса)).

28 лютого 2011 року головним державним виконавцем ВДВС Вознесенського МРУЮ Крецу Б.М. на виконання судового рішення було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №24782172 та накладення арешту на майно ОСОБА_1 . Також відкрито інші провадження з метою виконання рішення в частині стягнення з боржниці судових витрат.

В межах відкритого з метою примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитний альянс» заборгованості виконавчого провадження ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 серпня 2012 року між КС «Кредитний альянс» та ОСОБА_1 затверджено мирову угоду від 28 травня 2012 року.

Згідно постанов державних виконавців ВДВС Вознесенського МРУЮ від 14 червня 2011 року, від 27 листопада 2012 року та від 21 жовтня 2013 року усі виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 були закінчені на підставі п.п. 2, 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», проте державними виконавцями не було знято арешт з належного боржниці майна.

Оскільки виконавчі провадження було закінчено, а умови мирової угоди від 28 травня 2012 року виконані боржницею в повному обсязі, а тому ОСОБА_1 просила зобов`язати посадових осіб Вознесенського МРВ ДВС зняти арешт, накладений постановою від 28 лютого 2011 року. Також заявниця просила виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про накладення арешту.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, скаргу підтримує.

Представник Вознесенського МРВ ДВС ПМРУ МЮ в судове засідання не з`явився, проте надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2010 року (частково зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2011 року) з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитний альянс» стягнуто заборгованість за кредитним договором №68/с від 28 березня 2008 року в загальному розмірі 139 431,14 грн., а також судові витрати.

На підставі рішення 21 лютого 2011 року представнику стягувача було видано три виконавчі листи, які були пред`явлені до примусового виконання до ВДВС Вознесенського МРУЮ (правонаступником якого є Вознесенський МРВ ДВС ПМРУ МЮ (м. Одеса)).

28 лютого 2011 року головним державним виконавцем ВДВС Вознесенського МРУЮ Крецу Б.М. на виконання судового рішення було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №24782172 та накладення арешту на майно ОСОБА_1 . Також відкрито інші провадження з метою виконання рішення в частині стягнення з боржниці судових витрат.

В межах відкритого з метою примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Кредитний альянс» заборгованості виконавчого провадження ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 серпня 2012 року між КС «Кредитний альянс» та ОСОБА_1 затверджено мирову угоду від 28 травня 2012 року.

Згідно постанов державних виконавців ВДВС Вознесенського МРУЮ від 14 червня 2011 року, від 27 листопада 2012 року та від 21 жовтня 2013 року усі виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 були закінчені на підставі п.п. 2, 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання, а також фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчими документами), проте державними виконавцями не було знято арешт з належного боржниці майна.

Водночас, згідно копії довідки КС «Кредитний альянс» від 24 жовтня 2012 року №7, ОСОБА_1 в повному обсязі виконала свої обов`язки перед КС «Кредитний альянс», а саме повністю повернула кредит, отриманий нею за кредитним договором №68/с від 28 березня 2008 року та проценти за користування кредитом.

Аналізуючи доводи скарги, суд виходить з наступного.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 50, ч.ч. 1, 2, п. 1 ч. 6 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження та накладення арешту) державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Арешт застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає

наступній передачі стягувачеві або реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно п.п. 2, 8 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на час винесення постанов про закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Таким чином, визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання, а також фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є безумовними підставами для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника, накладеного в межах такого виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій).

З матеріалів справи також вбачається, що на виконанні Вознесенського МРВ ДВС відсутні виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору або витрат виконавчого провадження.

За встановлених обставин, заявниця має право вимагати від виконавця зняття накладеного в межах виконавчого провадження арешту.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 453 ЦПК України).

Суд вважає, що ОСОБА_1 обрано належний, передбачений законом спосіб поновлення свого права (оскарження бездіяльності посадової особи державної виконавчої служби) з врахуванням висновків, висловлених Верховним Судом в постанові від 22 квітня 2020 року у справі №544/394/18, а також не пропущено строк на оскарження бездіяльності виконавця, оскільки таке порушення є триваючим (постанова Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 175/3995/17-ц).

За встановлених обставин, скарга ОСОБА_1 в частині зобов`язання посадової особи Вознесенського МРВ ДВС зняти арешт, накладений постановою від 28 лютого 2011 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В той же час, вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про накладення арешту виходить за межі вимог, що розглядаються за правилами розділу VII ЦПК України, є зайвою, оскільки зняття арешту має своїм наслідком виключення відповідного запису, а тому в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 258-260, 450-451, 453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Зобов`язати відповідальну посадову особу Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , що накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 28 лютого 2011 року в межах виконавчого провадження №24782172 (з виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2010 року, ухваленого у цивільній справі №2-1956/10 за позовом Кредитної спілки «Кредитний альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (частково зміненого рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18 січня 2011 року)); видавник постанови: Відділ державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, головний державний виконавець Крецу Б.М.; реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: №10958034 від 18 березня 2011 року; реєстратор: Миколаївська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.В. Вуїв