КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/9976/19 Головуючий у 1-й інст. - Хоменко В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» в особі відділення № 4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київська міська державна адміністрація про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» щодо надання йому послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» припинити надавати йому послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Київська міська державна адміністрація, яка є виконавчим органом Київської міської ради, не визначала Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 , як того вимагає п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», і яке підлягало обов`язковому оприлюдненню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», чим порушено його права як споживача послуг через прояв недобросовісної конкуренції з боку Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та введено його в оману як споживача про те, що Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» є уповноваженою належною особою щодо надання послуг відносно будинку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» в особі відділення № 4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київська міська державна адміністрація про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 04 жовтня 2021 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції не встановив чи приймалось Київською міською державною адміністрацією розпорядження про визначення відповідача виконавцем послуг з утримання будинку та його прибудинкової території та чи оприлюднювалось відповідно до п.2 ч.1 ст. 15 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Крім того, суд першої інстанції не дослідив та не надав жодної правової оцінки наказу ПАТ «ХК «Київміськбуд» про визначення відповідача виконавцем послуг будинку, на предмет того чи вправі було Товариство визначати відповідача виконавцем послуг, який згідно встановлених судом обставин є комунальним підприємством і підпорядковується управлінню житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Зазначає те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач уклавши 02 серпня 2016 року з відповідачем договір, самостійно визначив його виконавцем житлово - комунальних послуг, так як відповідно до п.2 ч.2 ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем, тобто позивач не може самостійно визначити виконавцем певну особу, так як це належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників.

Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив та не оцінив у сукупності з іншими доказами чи проводилися збори співвласників будинку щодо визначення відповідача виконавцем послуг з його утримання.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

02 серпня 2016 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач) укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 6-7).

Звертаючись із даним позовом до суду позивач, в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що у КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс» не виникло права надавати послуги щодо будинку АДРЕСА_1 , оскільки КМДА не наділяла підприємство такими повноваженнями в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому відповідач є неналежною (неуповноваженою) особою щодо обслуговування будинку, і, як наслідок, дії відповідача є протиправними та порушують його права на отримання послуги від належної особи, визначеної у встановленому законом порядку, через що мають бути припиненими в примусовому порядку на підставі рішення суду.

Згідно статуту КП ЕРЖФ «Житло-Сервіс», затвердженого розпорядженням КМДА від 19 липня 2000 року № 1205, підприємство засновано на комунальній власності територіальної громади м. Києва і підпорядковується управлінню житлового забезпечення КМДА. Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових територій, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Підприємство здійснює обов`язки балансоутримувача майна, переданого йому у повне господарське відання, в тому числі надання мешканцям, організаціям та підприємствам комунальних та інших послуг (а.с. 50-55).

Відповідно до наказу ПАТ «ХК «Київміськбуд» «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлового будинку» Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» визначено експлуатуючою організацією на житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва (а.с. 56).

Згідно акту прийому-передачі, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» прийняло на обслуговування житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва (1, 2, 3 черга будівництва) (а.с. 57-60).

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 190 від 08 квітня 2016 року новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 61).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи відповіді КП «Житло Сервіс» № 110/905-1133 від 15 липня 2020 року житловий будинок АДРЕСА_1 передавався напряму від забудовника до обслуговуючої організації відповідно до частини 12 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Таким чином, жодних розпоряджень Київської міської державної адміністрації стосовно визначення КП «Житло-сервіс» виконавцем послуг з утримання вказаного будинку не приймалося, будинок передався на підставі норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 118).

Згідно ч.12 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник зобов`язаний передати закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок, що споруджувався із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, об`єднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації протягом ста двадцяти календарних днів з дня його прийняття в експлуатацію.

Отже, законодавцем передбачено можливість передачі закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок, що споруджувався із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, експлуатуючій організації, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині необхідності встановлення чи приймалось Київською міською державною адміністрацією розпорядження про визначення відповідача виконавцем послуг з утримання будинку та його прибудинкової території та чи оприлюднювалось відповідно до п.2 ч.1 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки передача будинку на баланс відповідача регулювалась ч.12 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 3 ст.203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. ст.6; 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Як встановлено судом та перевірено апеляційним судом, згідно договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеного 02 серпня 2016 року між КП «Житло-Сервіс» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач), виконавець взяв на себе обов`язок надавати послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 6-7).

Вказаний договір є чинний та не оспорений сторонами.

Отже, укладаючи даний договір ОСОБА_1 погодився з тим, що обслуговуючою організацією визначено КП «Житло-Сервіс».

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не дослідив та не оцінив у сукупності з іншими доказами чи проводилися збори співвласників будинку щодо визначення відповідача виконавцем послуг з його утримання є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу, що свідчив би про те, що співвласники багатоквартирного будинку визначили іншого виконавця послуг.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді