Справа № 152/1447/19
Провадження № 22-ц/801/2287/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 рокуСправа № 152/1447/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С.К., Рибчинського В.П.,

з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (АТ «Вінницягаз»), ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Деребчинська сільська рада Шаргородського району Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Гринчук Інною Василівною на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Славінської Н.Л., в залі суду,

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (АТ «Вінницягаз»), ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання дій незаконними, зобов`язання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок газифікований та має одну систему газопостачання до житлового будинку, газорозподільна труба зі стояком вводу газу до будинку знаходиться на стіні частини будинку та біля нього.

Відповідно до умов газифікації населення позивач виявила бажання провести газ до свого помешкання - квартири АДРЕСА_2 . Для цілей газифікації була створена спілка, до якої пізніше приєдналася ОСОБА_1 , оплативши внесок у розмірі 12 000 грн.

Виконавчим комітетом Деребчинської сільської ради 27.07.2017 позивачу було надано дозвіл на проектування та проведення газопроводу до її помешкання.

Відповідно до Договору №03CVі207-18 від 03.01.2018, укладеного між АТ «Вінницягаз» та позивачем, АТ «Вінницягаз» як оператор ГРМ на підставі технічних умов приєднання №220 від 10.08.2017 мав забезпечити приєднання, підключення до ГРМ та пуск газу у встановлені строки одразу після отримання оплати за приєднання.

24.01.2018 позивач здійснила оплату за приєднання в сумі 4 964,88 грн, однак АТ «Вінницягаз» своїх договірних зобов`язань перед позивачем так і не виконало.

Позивачем протягом двох років направлялися відповідачеві листи, запити з метою з`ясування причин невиконання умов договору, на що остання отримувала відповіді, що її сусід - ОСОБА_2 заперечує щодо приєднання її квартири до газорозподільної системи та чинить всілякі перешкоди представникам АТ «Вінницягаз» при доступі до стояку вводу газу.

По факту вчинення перешкод жителями будинку НОМЕР_3 ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ) виконавчим комітетом Деребчинської сільської ради неодноразово проводилася роз`яснювальна робота, щоб вони не перешкоджали АТ «Вінницягаз» виконати свої договірні зобов`язання.

Також, Деребчинська сільська рада по зазначеному вище факту зверталася до Шаргородського відділення поліції, однак, відповідно до довідки відділення поліції, дані відносини мають цивільно-правовий характер, і, при відсутності добровільної згоди, їх слід вирішувати у судовому порядку.

Крім того, позивач вказала, що вона є людина похилого віку, при мінусовій температурі на вулиці залишилася без тепла в квартирі і декілька разів перенесла захворювання, пов`язані з холодом, не могла своєчасно готувати їжу, а квартира в результаті того, що не опалювалася, зазнала руйнівних процесів.

Посилаючись на те, що позивач виконала всі умови для підключення свого помешкання до ГРМ, проте, з вини відповідачів третій опалювальний сезон залишилася без газопостачання та тепла, остання звернувшись в суд з позовом просила:

-визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Вінницягаз» щодо ненадання послуг з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Вінницягаз» надати послугу з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 ;

-визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо вчинення перешкод ПАТ «Вінницягаз» при наданні послуг з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 ;

-зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ПАТ «Вінницягаз» щодо надання послуги з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , шляхом надання доступу до газорозподільної труби зі стояком вводу газу до будинку, що знаходиться на стіні частини будинку та біля будинку;

-стягнути солідарно із Публічного акціонерного товариства «Вінницягаз» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн;

-стягнути із відповідачів солідарно судові витрати, понесені позивачем при зверненні в суд.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Вінницягаз» надати послугу з приєднання до газорозподільної системи належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 , згідно з договором від 03.01.2018 №03CVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 щодо вчинення перешкод виконавцю договору від 03.01.2018 №03CVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи - АТ «Вінницягаз» при наданні послуги з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_2 , що належить замовнику договору від 03.01.2018 №03CVі207-18 - ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод виконавцю договору від 03.01.2018 №03CVі207-18 - АТ «Вінницягаз» при наданні послуги з приєднання до газорозподільної системи квартири АДРЕСА_2 , що належить замовнику договору від 03.01.2018 №03CVі207-18 - ОСОБА_1 , шляхом надання доступу до газорозподільної труби зі стояком вводу газу до будинку, що знаходиться на стіні та біля будинку АДРЕСА_3 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гринчук Інна Василівна, до АТ «Вінницягаз», ОСОБА_2 - відмовлено.

В частині вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гринчук Інна Василівна до АТ «Вінницягаз», ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на надання правничої допомоги - відмовлено.

Стягнуто з АТ «Вінницягаз» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 536,80 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку встановлено бездіяльність АТ «Вінницягаз» як виконавця умов Договору №03СVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що є нестандартним) від 03.01.2018, замовником у якому виступає позивач ОСОБА_1 та неправомірність дій ОСОБА_2 , який не допускає персонал АТ «Вінницягаз» до стояка вводу газу та редуктора на ньому, таким чином чинить перешкоди виконавцю Договору від 03.01.2018 з приєднання до газорозподільної системи квартири ОСОБА_1 . Вказаними діями безпосередньо порушуються не тільки права АТ «Вінницягаз», а й права та законні інтереси позивача ОСОБА_1 , оскільки умови Договору на приєднання до газорозподільної системи від 03.01.2018, замовником робіт по якому вона є, стосуються забезпечення її життєдіяльності, так як впродовж тривалого часу вона не забезпечена теплом у квартирі, умовами для приготування їжі.

З урахуванням вказаних вище підстав, суд відмовив у визнанні дій АТ «Вінницягаз» при виконанні умов вказаного Договору неправомірними, оскільки в даному випадку має місце саме бездіяльність останнього, яка полягає у невиконанні умов Договору в обумовлені у ньому строки.

Крім того, суд врахував, що ОСОБА_2 належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів про належність саме йому вуличного газопроводу по АДРЕСА_4 у дворі будинку АДРЕСА_3 та газових споруд і газового обладнання, суду не надав.

Відмовляючи в стягненні моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 впродовж тривалого часу зазнає моральних переживань та страждань у зв`язку із неможливістю забезпечити собі належні умови для життєдіяльності шляхом приєднання свого помешкання до газорозподільної системи, але договірні відносини, що склалися між позивачем та АТ «Вінницягаз», в силу вимог ст. 1167 ЦК України, не передбачають стягнення моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що до переліку виконаних робіт та наданих послуг адвокатом включено роботи та послуги, які не є правничою допомогою, згідно із п. 6 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та взагалі видами адвокатської діяльності.

Також, ОСОБА_1 суду не надала угод до договорів про оплату послуг адвоката, які б містили розмір гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, та порядок проведення розрахунків клієнта з адвокатом.

Відтак, суд позбавлений можливості перевірити розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, співмірність цієї суми зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмови у стягненні судових витрат, представником ОСОБА_1 , з посиланням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, подано апеляційну скаргу, в якій остання просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції невірно встановлено, що представництво інтересів клієнта при виїзді групи техніків АТ «Вінницягаз» для проведення робіт по підключенню квартири до газорозподільної системи; надсилання копій документів учасникам справи; ведення переговорів (медіації) з ОСОБА_2 ; завірення копій документів; безпосереднє подання заяви до суду; усунення недоліків у позовній заяві - не є правничою допомогою і в матеріалах справи наявні квитанції, які підтверджують здійснення позивачем відповідних витрат.

Крім того, не погоджуючись із вказаним рішенням суду, з посиланням на неповноту та невірне з`ясування обставин справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу подано ОСОБА_2 , в якій він просить оскаржуване рішення в частині визнання його дій неправомірними, зобов`язанні не чинити перешкод та стягненні з нього судових витрат скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що довідка виконавчого комітету сільської ради, прийнята судом як доказ надання дозволу на проектування та проведення газопроводу, не є рішенням сільської ради. Суд не звернув увагу, що позивачем невірно залучено Деребчинську сільську раду до участі у справі в якості третьої особи, оскільки остання, на думку ОСОБА_2 , мала б бути відповідачем у даній справі, а відтак справу розглянуто до неналежного відповідача. Разом з тим, заявник апеляційної скарги вважає, що позивач фактично звернулась до суду в інтересах АТ «Вінницягаз», без будь-яких на те повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу, яка подана представником позивача, ОСОБА_2 просить в задоволенні вказаної апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала подану нею апеляційну скаргу з посиланням на викладені у ній обставини та заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 ..

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ..

Представник АТ «Вінницягаз» у судовому засіданні щодо задоволення поданих апеляційних скарг заперечував надавши при цьому відповідні пояснення.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що дані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання дій незаконними, про зобов`язання вчинити певні дії, передбачені умовами договору, про стягнення моральної (немайнової) шкоди.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частинами першою та третьою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною першою статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ст.714 ЦК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (Кодекс ГРС), газові мережі внутрішнього постачання - газові мережі від місця/точки приєднання об`єкта або земельної ділянки замовника до його газових приладів (пристроїв) включно або до системи газоспоживання третіх осіб (замовників, споживачів); газові мережі зовнішнього постачання - газові мережі від місця забезпечення потужності до місця/точки приєднання об`єкта або земельної ділянки замовника; договір про приєднання до газорозподільної системи - письмова угода між оператором газорозподільної системи та замовником послуги з приєднання, яка укладається відповідно до вимог розділу V та за формою, наведеною в цьому Кодексі, визначає їх правовідносини під час виконання приєднання об`єкта замовника до газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) оператора газорозподільної системи; замовник - фізична особа, або юридична особа, або фізична особа-підприємець, яка на підставі відповідного договору замовляє у оператора газорозподільної системи послугу з приєднання до газорозподільної системи та/або розподілу природного газу; межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; місце приєднання (точка приєднання) - запроектована або існуюча межа балансової належності між газовими мережами зовнішнього та внутрішнього газопостачання; підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ - фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом; приєднання до ГРМ - сукупність організаційних і технічних заходів, у тому числі робіт, спрямованих на створення технічної можливості для надання послуги розподілу природного газу, які здійснюються у зв`язку з підключенням об`єкта будівництва чи існуючого об`єкта замовника до газорозподільної системи; сільська місцевість - адміністративна територія сіл, селищ (за винятком селищ міського типу); споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу V Кодексу ГРС встановлено, що власники об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (земельних ділянок), які фізично не підключені до ГРМ, мають право на приєднання (технічний доступ) цих об`єктів до ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності або користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, у порядку, визначеному цим розділом.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу V Кодексу ГРС встановлено, що приєднання об`єктів (земельних ділянок) замовника до ГРМ здійснюється на підставі договору на приєднання, що укладається за формами, наведеними у додатках 15, 16 до цього Кодексу. При цьому невід`ємною частиною договору на приєднання є технічні умови приєднання (додаток 17), які визначають вихідні дані для проектування газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання, які будуються Оператором ГРМ, та вихідні дані для проектування та будівництва газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта замовника від точки приєднання до газових приладів і пристроїв замовника. Будівництво та введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання забезпечується замовником. Технічні умови приєднання включають ситуаційний план (ескізне креслення) розміщення ділянки газопроводу, на якому встановлюється точка приєднання та визначається прогнозована точка вимірювання (місце встановлення вузла обліку). Якщо на дату подання заяви про приєднання до ГРМ на об`єкті чи земельній ділянці замовника відсутній діючий газопровід (відсутня існуюча межа балансової належності), точка приєднання (запроектована межа балансової належності) визначається на межі земельної ділянки замовника або, за його згодою, на території такої земельної ділянки. Якщо в заяві на приєднання (опитувальному листі Оператора ГРМ) замовник визначає виконавцем будівельних робіт з приєднання іншого (крім Оператора ГРМ) суб`єкта господарювання, то точка приєднання визначається в існуючій газорозподільній системі Оператора ГРМ та збігається з місцем забезпечення потужності, від якого замовник забезпечує будівництво газових мереж внутрішнього газопостачання відповідно до вихідних даних Оператора ГРМ, визначених в технічних умовах приєднання.

Згідно з підпунктом 9 пункту 2 розділу V Кодексу ГРС, Оператор ГРМ впродовж десяти робочих днів у міській місцевості та п`ятнадцяти робочих днів у сільській місцевості після надання йому замовником підтвердних документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, а також передачі Оператору ГРМ одного екземпляра проекту внутрішнього газопостачання зобов`язаний забезпечити підключення об`єкта замовника до ГРМ (фізичне з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) за умови дотримання замовником оплати вартості послуги з приєднання, якщо договором на приєднання не встановлений більш пізніший термін. При цьому на момент підключення до ГРМ газових мереж внутрішнього газопостачання Оператор ГРМ: 1) забезпечує приймання вузла обліку в експлуатацію відповідно до вимог цього Кодексу; 2) складає та підписує відповідно до вимог цього Кодексу з власником газових мереж внутрішнього газопостачання заяву-приєднання до договору розподілу природного газу з його персоніфікованими даними або технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу, передбачену цим Кодексом для суміжних суб`єктів ринку природного газу; 3) складає та підписує з власником газових мереж внутрішнього газопостачання акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (технічної угоди); 4) здійснює заходи з унеможливлення несанкціонованого відбору природного газу на період до початку розподілу природного газу, в тому числі шляхом встановлення інвентарної заглушки та/або пломбування запірних пристроїв. Пуск газу в газові мережі внутрішнього газопостачання (на об`єкт споживача, суміжного суб`єкта ринку природного газу) здійснюється Оператором ГРМ в установленому законодавством порядку протягом п`яти робочих днів у міській місцевості та десяти робочих днів у сільській місцевості за умови укладання договору розподілу природного газу (технічної угоди) та після набуття споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) підтверджених обсягів природного газу на відповідний період. Якщо на момент підключення до ГРМ і прийняття в експлуатацію вузла обліку власник газових мереж внутрішнього газопостачання забезпечив укладення договору розподілу природного газу (технічної угоди), а також за наявності у нього підтверджених обсягів природного газу на поточний календарний період пуск газу в газові мережі внутрішнього газопостачання здійснюється Оператором ГРМ одночасно з підключенням до ГРМ та складанням акта приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЗУ «Про ринок природного газу», що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що технічні та комерційні умови приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи визначаються в кодексі газотранспортної системи або кодексі газорозподільних систем. Приєднання об`єкта замовника до газотранспортної або газорозподільної системи здійснюється в такому порядку: отримання дозволу оператора газотранспортної або газорозподільної системи на приєднання; отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених законодавством, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; підключення об`єкта до газотранспортної або газорозподільної системи; прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; реєстрація права власності на об`єкт будівництва. Проектування та будівництво об`єктів газотранспортної або газорозподільної системи здійснюються відповідно до законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також технічних умов приєднання, передбачених кодексом газотранспортної системи або кодексом газорозподільних систем. Замовник має право на власний розсуд обирати виконавця проектних та будівельних робіт з приєднання серед суб`єктів господарювання, які мають право на здійснення відповідного виду діяльності згідно з вимогами законодавства. При цьому витрати замовника, пов`язані з виконанням проектних та будівельних робіт, не включаються до складу плати за приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи. Оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи мають право відмовити у наданні дозволу на приєднання виключно у разі відсутності чи недостатності вільної потужності газотранспортної або газорозподільної системи.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 .

03.01.2018 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (оператором ГРМ) та позивачем ОСОБА_1 (замовником) укладено договір №03СVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що є нестандартним) (а.с. 7-8 т. 1).

Сторонами вказаного договору є: замовник - позивач ОСОБА_1 та виконавець - оператор ГРМ Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (а.с. 8 т. 1).

Правонаступником ПАТ є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз».

Згідно із наявною у матеріалах справи копією Договору, при виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися Кодексом газорозподільних систем та Методологією встановлення плати за приєднання, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (преамбула Договору).

Зокрема, за цим Договором до газорозподільної системи оператора ГРМ, що на законних підставах перебуває в його власності або користуванні (у тому числі в експлуатації), приєднується на підставі технічних умов приєднання №220 від 10.08.2017 багатоквартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (далі - об`єкт замовника) (п. 1); місце забезпечення потужності об`єкта замовника встановлюється: АДРЕСА_1 (п. 2); точка приєднання об`єкта замовника встановлюється на території об`єкта замовника (п.3); розробку проекту зовнішнього газопостачання забезпечує: оператор ГРМ/ замовник (п. 5).

У розділі ІІ Договору «Предмет Договору» зазначено, що оператор ГРМ забезпечує приєднання об`єкта замовника до ГРМ (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) на підставі технічних умов та відповідно до проекту зовнішнього газопостачання і здійснює підключення об`єкта замовника до ГРМ і пуск газу на його об`єкт на умовах цього Договору. Замовник на умовах цього Договору сплачує оператору ГРМ плату за приєднання (вартість послуги оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника та плату за видачу технічних умов (п.п. 1, 2 розділу ІІ Договору).

Обов`язки та права сторін Договору містяться у розділі ІІІ.

Так, п.п. 1, 6, 7 пункту 1 розділу ІІІ Договору встановлено обов`язок оператора ГРМ забезпечити на підставі технічних умов і проекту зовнішнього газопостачання, зокрема, його кошторисної частини, та з урахуванням вимог цього Договору приєднання об`єкта замовника до ГРМ (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) у строки, зазначені в Договорі, за умови виконання замовником зобов`язань, визначених розділом ІV цього Договору; здійснити підключення об`єкта замовника до ГРМ (фізичне з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання впродовж… п`ятнадцяти робочих днів у сільській місцевості після виконання таких умов: надання замовником документів, що підтверджують введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, погодження оператором ГРМ проекту внутрішнього газопостачання в передбачених цим Договором та Кодексом газотранспортних систем випадках, оплата вартості приєднання відповідно до умов розділу ІV цього Договору, підписання замовником на момент підключення заяви про приєднання до договору про розподіл природного газу з персоніфікованими даними замовника (або в передбачених Кодексом газорозподільної системи випадках технічної угоди про умови приймання-передачі природного газу між суміжними суб`єктами ринку природного газу), складеної оператором ГРМ; здійснити пуск газу в газові мережі внутрішнього газопостачання протягом … десяти робочих днів у сільській місцевості після укладення договору розподілу природного газу (або технічної угоди про умови приймання-передачі природного газу…) та після набуття замовником підтверджених обсягів природного газу на відповідний період.

Підпунктами 1-6 пункту 2 розділу ІІІ Договору встановлено обов`язки замовника, зокрема, здійснити оплату послуг оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника та видачі технічних умов відповідно до умов розділу ІV цього Договору; забезпечити будівництво і введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання від точки приєднання до власних газових приладів, пристроїв; забезпечити погодження проекту внутрішнього газопостачання з оператором ГРМ відповідно до вимог Кодексу газорозподільної системи, якщо проект передбачатиме точку вимірювання (місце встановлення комерційного вузла обліку природного газу)в газових мережах внутрішнього газопостачання та/або підключення до зазначених мереж третіх осіб (інших замовників, споживачів); при визначенні замовника виконавцем розробки проекту зовнішнього газопостачання забезпечити розробку зазначеного проекту і його кошторисної частини і погодити (затвердити) їх в оператора ГРМ і передати йому один їх примірник для можливості здійснення приєднання; підписати додаткову угоду, ініційовану оператором ГРМ, після погодження сторонами проекту зовнішнього газопостачання та його кошторисної частини, якою буде визначатися строк забезпечення оператором ГРМ послуги з приєднання об`єкта замовника до ГРМ (будівництво газових мереж від місця забезпечення потужності до точки приєднання) та вартість плати за приєднання (послуги оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника); забезпечити допуск персоналу оператора ГРМ на об`єкт замовника для виконання цього Договору, зокрема для встановлення та прийняття в експлуатацію вузла обліку та/або виконання заходів з підключення (за необхідності).

Порядок розрахунків за цим Договором передбачено у розділі ІV «Порядок розрахунків», зокрема, вартість послуги оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника до ГРМ (плата за приєднання) відповідно до методології встановлення плати за приєднання, затвердженої регулятором, визначається окремою додатковою угодою після погодження сторонами проекту зовнішнього газопостачання і його кошторисної частини та/або проекту внутрішнього газопостачання в частині кошторису на організацію вузла обліку, якщо точка вимірювання визначена в газових мережах внутрішнього газопостачання. При цьому замовник, що приєднується до місця забезпечення потужності інших замовників, додатково оплачує оператору ГРМ вартість дольової участі, розраховану згідно з додатком до цього Договору.

Нездійснення замовником оплати послуг оператора ГРМ відповідно до умов розділу ІV цього Договору є підставою для розірвання цього Договору в односторонньому порядку (п. 5 розділу VІІІ Договору).

Згідно із Додатковою угодою до Договору №03СVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що є нестандартним) визначено строк забезпечення оператором ГРМ послуги з приєднання об`єкта замовника, вартість плати за приєднання в сумі 4 964,88 (а.с. 8 на звороті, т. 1).

Позивач здійснила оплату за договором та додатковою угодою, що підтверджується актом звіряння від 10.06.2021 взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 по 01.06.2021 між позивачем та відповідачем 1 (а.с. 118 т. 2).

Відтак, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 виконала вказані вимоги договору на приєднання до газорозподільної системи та додаткової угоди.

Крім того, на замовлення позивача ОСОБА_1 виготовлено робочий проект внутрішнього газопостачання квартири та господарської споруди №5 житлового будинку АДРЕСА_6 -ГПВ, технічні умови приєднання до газорозподільної системи за №220 від 10.08.2017 (а.с. 16-25 т. 1).

За вказаними технічними умовами тип приєднання: нестандартний.

Характеристикою об`єкту замовника зазначається житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; місце забезпечення потужності об`єкта замовника встановлюється на надземному газопроводі низького тиску d 32 мм після РДГС-2,0 по АДРЕСА_1 ; точка приєднання об`єкта замовника встановлюється на фасаді житлового будинку замовника на вихідному патрубку вузла обліку (п.п.п.п. 1, 2 п. 1 та п.п. 1, 2 п. 2 Технічних умов).

Всі технічні роботи по приєднанню об`єкта замовника до газорозподільної системи, згідно з Договором та Технічними умовами здійснює АТ «Вінницягаз».

Загальні відомості газопостачання, ситуаційний план, план на відмітці, схема газопостачання, специфікація виробів, матеріалів, обладнання, що розроблені згідно із робочим проектом на замовлення ОСОБА_1 , погоджені ПАТ «Вінницягаз» та Жмеринським територіальним відділенням ПАТ «Вінницягаз» (а.с. 16 т. 1).

Пунктом 5 розділу V технічних умов приєднання до газорозподільної системи №220 передбачено, що будівництво газових мереж слід виконувати після отримання дозволу на будівництво від органу місцевого самоврядування.

Вказаний дозвіл позивачем ОСОБА_1 отримано від Деребчинської сільської ради.

Так, 28.07.2017 виконком Деребчинської сільської ради надано ОСОБА_1 довідку №1614 на проектування і підведення газопроводу до житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 14 т. 1).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 виконала всі умови, передбачені Договором №03СVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що є нестандартним) від 03.01.2018, Додатковою угодою до нього від 04.01.2018, вимог та параметрів, передбачених у робочому проекті від 08.11.2017 та технічних умовах приєднання до газорозподільної системи №220 від 10.08.2017.

Разом з тим, АТ «Вінницягаз» не виконало умов Договору №03СVі207-18 на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що є нестандартним) від 03.01.2018, та до цього часу не виконало робіт по приєднанню квартири позивача до газорозподільної системи у строки, обумовлені Договором.

З урахуванням встановлених у справі обставин, судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання АТ «Вінницягаз» надати послугу з приєднання до газорозподільної системи належної ОСОБА_1 квартири, а також про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, в цих частинах рішення суду сторонами не оскаржується, тоді як згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно в цих частинах законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не є предметом перевірки.

Також в ході судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_7 , чинив перешкоди виконавцю робіт АТ «Вінницягаз» з приєднання помешкання ОСОБА_1 до газорозподільної системи, згідно з умовами Договору від 03.01.2018 впродовж 2018-2019 років, що не заперечувалося у судових засіданнях самим ОСОБА_2 , його представником та підтверджується заявами позивача до АТ «Вінницягаз», до державних та правоохоронних органів, Деребчинської сільської ради, відповідями на них, актами АТ «Вінницягаз» про чинення перешкод, зверненнями АТ «Вінницягаз» до правоохоронних органів та органу місцевого самоврядування з метою сприяння безперешкодного доступу працівників АТ «Вінницягаз» до газових мереж (а.с. 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 41-42, 43, 44, 45, 46, 48, 49, 50, 51-52, 53, 54 т. 1).

Крім того, в ході судового розгляду впродовж 2020 року та у першій половині 2021 року АТ «Вінницягаз» направлялися працівники для здійснення виконання підключення квартири ОСОБА_1 до газопроводу, але ОСОБА_2 не допускав персоналу АТ «Вінницягаз» до стояка вводу та редуктора на ньому, тобто чинить перешкоди виконавцю Договору від 03.01.2018 з приєднання до газорозподільної системи квартири ОСОБА_1 , яка є стороною Договору, його замовником.

Вказані обставини щодо чинення перешкод ОСОБА_2 останнім фактично не заперечуються.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій ОСОБА_2 та зобов`язання останнього не чинити перешкоди АТ «Вінницягаз» щодо надання позивачу послуги з приєднання до газорозподільної системи її квартири, виходив з того, що вищевказані дії відповідача ОСОБА_2 , які полягають у чиненні перешкод у доступі персоналу АТ «Вінницягаз» до зовнішнього дворового газопроводу порушують права останньої як сторони Договору від 03.01.2018, тобто замовника робіт з приєднання до газорозподільної системи.

Відповідач ОСОБА_2 належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів про належність саме йому вуличного газопроводу по АДРЕСА_4 у дворі будинку АДРЕСА_3 та газових споруд і газового обладнання, суду не надав.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що як сторона (замовник) Договору, позивач ОСОБА_1 має право на звернення до суду з вимогами про визнання дій відповідача ОСОБА_2 неправомірними та про зобов`язання його не чинити перешкод виконавцю Договору - АТ «Вінницягаз» щодо здійснення підключення її квартири до газорозподільної системи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем невірно залучено Деребчинську сільську раду до участі у справі в якості третьої особи, оскільки остання мала б бути відповідачем у даній справі, є безпідставними, оскільки саме позивач наділений правом вибору зазначення відповідача у справі. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, сільською радою права позивача не порушуються, а відтак підстави залучення її відповідачем відсутні.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на ту обставину, що Деребчинська сільська рада припинила свою діяльність у зв`язку зі створенням Джуринської об`єднаної територіальної громади, оскільки згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Деребчинська сільська рада перебуває у стані припинення.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що довідка виконавчого комітету Деребчинської сільської ради, прийнята судом першої інстанції як доказ надання дозволу на проектування та проведення газопроводу, не є рішенням сільської ради, є необґрунтованими, оскільки вказана обставина не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Щодо апеляційної скарги позивача, яка подана її представником, в частині відмови у стягненні судових витрат на правничу допомогу, то у задоволенні даної апеляційної скарги слід відмовити, з огляду на наступне.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Гринчук І.В. про стягнення витрат на правничу допомогу подана у визначений законом строк.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права

Суд апеляційної інстанції враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат було надано ордери ВН №100832 від 28.08.2019 року та ВН №157702 від 28.08.2020 року (а.с.57, 189 т.1); договір про надання правової допомоги від 28.08.2019 року та договір про надання правової допомоги від 28.08.2020 року (а.с.190 т.1); копію свідоцтва адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.56 т.1), розрахунок (акт) суми (розміру) гонорару за надану правову допомогу від 27.05.2021 року (а.с.101 т.2), розрахунок (акт) суми (розміру) гонорару за надану правову допомогу від 23.07.2020 року (а.с.103 т.2), квитанцію до прибуткового касового ордеру №32 від 27.05.2021 року на суму гонорару адвоката в розмірі 10510 грн. (а.с.102 т.2), квитанцію до прибуткового касового ордеру №18 від 23.07.2020 року на суму гонорару адвоката в розмірі 11561 грн. (а.с.104 т.2).

Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.

Як зазначено судом першої інстанції, представник АТ «Вінницягаз» просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність із складністю справи та на те, що судові витрати взагалі не підлягають солідарному стягненню з відповідачів, як зазначає у позові ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_2 просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність із складністю справи та на те, що судові витрати не підтверджені належними доказами, передбаченими у ст. 137 ЦПК України, зокрема, суду не надана додаткова угода між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Гринчук І.В. про розмір гонорару адвоката та порядок проведення розрахунків клієнта з адвокатом, обов`язковість якої передбачена пунктами 4 Договорів про надання правової допомоги, у зв`язку із чим неможливо, на його думку, встановити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що понесення судових витрат позивачем не доведено належними доказами.

Так, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказано, що розрахунки (акти) суми (розміру) гонорару за надану правову допомогу від 23.07.2020 та від 27.05.2021 зазначені як Додаток №1 до Договорів про надання правової допомоги від 28.08.2019 та від 28.08.2020, тоді як вказаними договорами не передбачено додатків до них, а п. 4 кожного з договорів про надання правової допомоги встановлено, що розмір гонорару та порядок проведення розрахунків клієнта з адвокатом встановлюється додатковою угодою до договору про оплату послуг адвоката (а.с. 55, 190 т. 1). Таких додаткових угод позивачем суду не надано.

Також судом першої інстанції вірно зазначено про те, що до переліку виконаних робіт та наданих послуг адвокатом включено роботи та послуги, які не є правничою допомогою, згідно із п. 6 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та взагалі не є видами адвокатської діяльності, згідно із ст. 19 вказаного Закону. Зокрема, такі як: представництво інтересів клієнта при виїзді групи техніків АТ «Вінницягаз» для проведення робіт по підключенню квартири до газорозподільної системи; надсилання копій документів учасникам справи; ведення переговорів (медіації) з ОСОБА_2 ; завірення копій документів; безпосереднє подання заяви до суду; усунення недоліків у позовній заяві, тоді як недоліки допущені саме представником позивача.

У наданих розрахунках представником позивача не вказано час витрачений на кожну конкретно із наданих послуг адвокатом та вартість кожної із них, дані недоліки не усунуто і при апеляційному перегляді справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд позбавлений можливості розмежувати та підтвердити чи спростувати вартість кожної із зазначених адвокатом робіт та час витрачений на неї.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи поданих апеляційних скарг, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, доводи скаржників не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційні скарги відповідача ОСОБА_2 та представника позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги не підлягають задоволенню, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з даною апеляційною скаргою.

Також представником відповідача ОСОБА_2 було подано до суду апеляційної інстанції заяву про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Представником відповідача на підтвердження понесених витрат надано: ордер адвоката, додаток №1 від 16.09.2021 до договору про надання правової допомоги, квитанцію від 16.09.2021 та довідку адвоката від 25.10.2021, а також зазначено, що ним подано до суду відзив на апеляційну скаргу представника позивача.

Із наданого адвокатом відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що останнім надано пояснення по суті справи, в той час як апеляційна скарга представника позивача подана нею виключно в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, тобто відзив не стосується поданої апеляційної скарги, при цьому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 судових витрат по оплаті витрат на правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Гринчук Інною Василівною - залишити без задоволення, а рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з апеляційним переглядом справи залишити за сторонами.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський