Номер провадження: 22-ц/813/5765/21
Номер справи місцевого суду: 522/5478/17
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Представника позивача- Юшинської І.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Гаврилюк Юлії Ігорівни на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 03 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

- про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання осіб такими, що втратили право користування;

та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ТОВ «Кей-Колект», Нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Суперфіна Бориса Михайловича, ОСОБА_3

-про визнання дій протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Стислий виклад позиції позивача

22 березня 2017 року позивач - ТОВ «Кей-Колекст», уточнюючи позовні вимоги, звернулось до суду з позовної заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, на яку в порядку звернення стягнення, як на предмет іпотеки виникло право власності у позасудовому порядку.

28.11.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Кей-Колект», Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», Нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Суперфіна Бориса Михайловича, ОСОБА_3 про визнання дій нотаріуса протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кей-Колект». 12.02.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 -21.09.2018 року представник ОСОБА_2 - Ксенофофонтова Г.І. надала до суду заяву про уточнення зустрічних позовних вимог та просила суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Бориса Михайловича, яким проведена реєстрація права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ».

-скасувати запис про реєстрацію права власності №22651058 від 07.07.2015 р, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Борисом Михайловичем, яким проведена реєстрація права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Зазначає, що нотаріус діяв неправомірно так як має право виконувати функцію державного реєстратора лише у тих випадках,коли він вчиняє нотаріальну дію з нерухомим майном і проводити державну реєстрацію прав,набутих виключно в результаті вчинення нотаріальних дій.

Дердавна реєстрація права власності за позивачем на кв. АДРЕСА_1 за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» здійснена нотаріусом всупереч вимогам ч.5 ст. 3,ч.9 ст.15,ч.1 ст.16,пунктвам 4 і 5-5 ч.першої ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтажень» без вчинення нотаріальної дії, оскільки здійснювати державну реєстрацію права власносі на майно на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекоджежателя, міг виключно державний реєстратор, а не нотаріус.

Вказувала, що приватним нотаріусом проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру без вчинення нотаріальних дій, письмову вимогу про усунення порушень від іпотекодержателя не отримувала, отже документ, що підтверджує завершення 30-денного строку для початку процедури звернення стягнення відсутній, тому у відповідача були відсутні правові підстави для реєстрації права власності на належну їй квартиру за ТОВ «Кей-Колект».

Короткий зміст рішення першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання осіб такими, що втратили право користування - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «Кей-Колект», Нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Суперфіна Бориса Михайловича, ОСОБА_3 про визнання дій протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію - задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Суперфіна Бориса Михайловича винесене, як державним реєстратором, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Кей-Колект», як власником на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належала ОСОБА_2 .

Скасувано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності № 10309303 від 07.07.2015 року про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнаючи протиправним та скасовуючи рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Суперфіна Бориса Михайловича винесене, як державним реєстратором, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Кей-Колект», як власником на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_2 ,районний суд виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято в порушенні порядку та способу та не в межах компетенції, наданої нотаріусу Суперфін Б.М.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттям нового рішення, яким позов ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» задовольнити, а в зустрічних вимогах відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не взяв до уваги, що первісний відповідач є боржником за кредитним договором, зобов`язання по сплаті боргу не виконав в наслідок чого утворилась заборгованість.

В договорі іпотеки позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням, а тому не вказується на необхідність укладання окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку .

На нотаріуса покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно з дотримання норм законодавства.

Районний суд неповно зясував обставини по справі, що мають значення для її вирішення та не взяв до уваги наявність у боржника ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності іншої квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , а тому вказаний обєкт не підпадає під дію Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Короткий зміст відзиву на апеляуційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Ксенофонтова Г.І. просить у задоволені апеляційної скарги відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що 07.07.2015 року нотаріус мав право виконувати функції державного реєстратора у випадках, коли він при цьому вчинював нотаріальніу дію з нерухомим майном і проводити державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії.

Одночасно посилається на відсутність доказів про відправлення рекомендованим листом повідомлення про застосування застереження , а твердження представника апелянта про те, що в нотаріальній спаві наявні повідомлення про застосування застереження не знайшли свого підтвердження.

При цьому посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року № 521/18393/16-ц в котрій зазначено, що нотаріус має право здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно в тому разі, якщо це пов`язано з вчиненням ним нотаріальної дії з таким об`єктом нерухомості.

В судове засідання ОСОБА_2 та нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Суперфін Борис Михайлович в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті/

В силу частини 2 ст. 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ПО СПРАВІ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що зявиись, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного

11 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0 на суму у розмірі 85300,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 430765,00 гривень строком погашення до 11.09.2027 року зі сплатою 10,30% річних за користування кредитними коштами, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 11.09.2006 року.

Відповідно до п. 2.1 з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника Банком приймається двох кімнатна квартира, загальною площею 44.1 кв.м., ринковою вартістю 507101 грн., за адресою: АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами між Позивачем (Іпотекодавець) та Банком (Іпотекодержатель) було укладено Іпотечний договір від 11.09.2006 р. (далі Іпотечний договір)

Пунктом 1.3. Іпотечного договору передбачено, що предметом Іпотечного договору є двохкімнатна квартира, розташована у АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.п. 2.1.1. та 4.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, визначених п.п. 2.1.1.-2.1.2. у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим Договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором.

Згідно п. 4.2. Іпотечного договору звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

За п. 4.3., 4.4. Іпотечного договору у випадках, визначених в п.п. 2.1.1.-2.1.2. Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку». У разі невиконання Іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, про яке йдеться в п. 4.3., Іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на Предмет іпотеки.

ПАТ «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року відступило ТОВ «КЕИ-КОЛЕКТ» право вимоги заборгованості за кредитними договорами.

У зв`язку з укладенням вказаного договору факторингу, за Договором відступлення права вимоги за договорами іпотеки, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та «ТОВ «КЕИ-КОЛЕКТ» від 12.12.2011 р. передано право вимоги за договорами іпотеки. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саенко Е.В та зареєстровано в реєстрі за № 5207- 5208.

З довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Борисом Михайловичем внесений запис № 10309303, відповідно до якого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 22651058 від 07.07.2015 р. право приватної власності на квартиру у АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., зареєстровано за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпоек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 165935018 від 08 травня 2019 року у ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності наявна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 /

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Частиною першою статті 35 Закону`Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За змістом статті 36 Закону «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

На підставі частини першої статті 37 зазначеного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Положеннями частини другої статті 37 Закону «Про іпотеку» передбачено, що рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Предметом оскарження у цій справі є дії та рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

У даному спорі також суди встановили, що пунктом 2 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя на звернення стягнення переданого в іпотеку майна у разі невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором.

Пунктом 4.1 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зазначених у підпунктах 2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеки, або у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця, або у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором, або в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Як передбачено пунктом 4.2 цього договору зверненнястягнення здійснюєтьсяна підставі: або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 4.3 договору іпотеки від 02 листопада 2007 року у випадках, зазначених в підпунктах 2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно із статтею 35 Закону «Про іпотеку». У разі невиконання іпотекодавцем вимог, зазначених в повідомленні, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку»

За змістом розділу 5 вказаного договору, у разі настання обставин, зазначених у пункті 4.1 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, в якому зазначає який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені частиною третьою статті 36 Закону «Про іпотеку», застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. У разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя, право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення.

Частиною першою статті 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вказаній редакції державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт. Умови оплати праці державного реєстратора визначаються Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вказаній редакції державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зазначеній редакції державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Згідно із частиною 9 статті 15 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зазначеній редакції державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Частиною 13 указаної статті передбачено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Частиною першою статті 16 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зазначеній редакції встановлено, що заява про державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчиняє таку дію.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, яким вчинено таку дію.

Частиною першою статті 19 Закону № 1952-IV у вказаній редакції встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов`язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини другої 2 статті 30 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зазначеній редакції дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до частини першої статті 3 цього Закону у зазначеній редакції нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом № 1952-IV.

Перелік нотаріальних дій, право на вчинення яких має нотаріус, наведений у статті 34 Закону «Про нотаріат» і цей перелік не є вичерпним.

Поряд з тим нотаріусу з огляду на його правовий статус, делеговані функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реалізовувати які він може лише у випадках і в порядку, визначених Законом № 1952-IV.

Згідно із пунктом 2 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5 «Про заходи взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», чинного на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

За змістом пункту першого цього Порядку встановлено, що у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяви про державну реєстрацію права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права), що виникають на підставі <…> на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; <…> рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Таким чином, за наслідками аналізу наведених вище положень закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, можна дійти висновку, що нотаріус має право здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно в тому разі, якщо це пов`язано з вчиненням ним нотаріальної дії з таким об`єктом нерухомості.

До такого висновку дійла Велика Палата Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц (провадження № 14-661цс18).

Більше того, згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9,15 Закону № 1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,та статті 37 Закону № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

За таких обставин суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що іпотекодержатель ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого як Законом «Про іпотеку» , так і Порядком № 1127 щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення нотаріусом завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, зробив правильний висновок, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект» проведена всупереч норм чинного законодавства.

Суд першої інстанції з врахуванням зазначеної правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц (провадження № 14-661цс18) правильно встановивши, що нотаріус, будучи наділеним повноваженнями державного реєстратора (за винятком тих, які передбачено пунктами 4, 6 частини першої статті 9 Закону «Про нотаріат»), може реалізовувати їх лише разом з вчиненням нотаріальної дії, зокрема при посвідчені ним правочину, внаслідок якого в особи виникає речове право на об`єкт нерухомості (частина 9 статті 15 Закону «Про нотаріат» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У такому випадку нотаріус одночасно з вчиненням нотаріальної дії проводить і державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до статті 15 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд зробив обґрунтований висновок про відсутність у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення безпосередньої нотаріальної дії з майном.

Крім того, у пункті 2.2.1 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель зобов`язаний попередити іпотекодавця про відступлення прав за цим договором чи за кредитним договором.

Доказів повідомлення іпотекодателя про відступлення прав як за кредитним договором, так і за договором іпотеки матеріали справи не містять.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги районний суд одночасно вважав, що установлені обмеження Законом України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» унеможливлювало примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника.

Проте з таким судженням раонного суду погодитись не можна оскільки неповно зясовані обставини, що мають значення для вирішення справи .

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Встановлено, що загальна площа спірної квартири у АДРЕСА_1 , становить - 44,1 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпоек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 165935018 від 08 травня 2019 року у ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності наявна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи, що ТОВ "Кей-Колект" набув у власність спірну квапртиру в порушенні чинного законодавства, відсутності і правові підстави для задоволення вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання осіб такими, що втратили право користування.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вказаний обєкт підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» за наявності у власності ОСОБА_2 іншого нерухомого житлового майна, судова колегія відповідно до вимог ст.376 ЦПК України виключає з мотивувальної частини судового рішення посилання , що вказаний обєкт нерухомості підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а в решті рішення залишає без змін.

Керуючись ст. 367,368,374,376 ,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Гаврилюк Юлії Ігорівни задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 03 квітня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання суду на застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 06.12.2021 року в зв`язку з тим, що суддя Цюра Т.В. перебувала у відпустці з 23.11.2021 року по 26.11.2021 року( наказ №153в від 17.11.2021 року) та суддя Гірняк Л.А. також перебувала у відпустці з 01.12.2021 року по 03.12.2021 року (наказ № 157в від 26.11.2021 року).

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда

Т.В.Цюра