Ухвала

Іменем України

15 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 663/37/17

провадження № 61-18111ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 31 травня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Скадовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Приндюка Антона Вікторовича, заінтересована особа - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Лідія»,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Скадовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Скадовський РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса)) Приндюка А. В., в якій, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 60546368 старшого державного виконавця Скадовського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) Приндюка А. В. від 18 березня 2020 року;

- визнати свідомими і умисними бездіяльність, неправомірними дії, завідомо незаконними рішення державного виконавця Скадовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області Приндюка А. В. у виконавчому провадженні № 60546368;

- визнати свідомими і умисними бездіяльність, неправомірними дії, завідомо незаконними рішення голови Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лідія» (далі - СВК «Лідія») Коваленка М. А. та виконуючого обов`язки голови СВК «Лідія» Шевчука О. М. під час розгляду його звернень від 28 листопада 2016 року, від 07 травня 2019 року, від 04 липня 2019 року, від 08 серпня 2019 року, від 04 вересня 2019 року, від 20 травня 2020 року, від 03 липня 2020 року;

- зобов`язати державного виконавця Скадовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області Приндюка А. В. здійснити передбачені законом дії у виконавчому провадженні № 60546368;

- зобов`язати СВК «Лідія» здійснити дії, передбачені статтями 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду його звернень від 28 листопада 2016 року, від 07 травня 2019 року, від 04 липня 2019 року, від 08 серпня 2019 року, від 04 вересня 2019 року, від 20 травня 2020 року, від 03 липня 2020 року.

В обґрунтування скарги зазначав, що 05 березня 2019 року рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 05 березня 2019 року СВК «Лідія» зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 листопада 2016 року у відповідності до положень статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», на підставі якого 25 квітня 2019 року вказаним судом видано виконавчий лист № 663/37/17, який було втрачено, 04 листопада 2019 року видано дублікат виконавчого листа № 663/37/17, який ним був пред`явлений для примусового виконання до Скадовського РВ ДВС.

18 березня 2020 року постановою старшого державного виконавця Скадовського РВ ДВС Приндюка А. В. виконавче провадження № 60546368 з примусового виконання вказаного виконавчого листа закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Вважав указану постанову неправомірною, оскільки зазначене вище рішення суду не виконано, його заява не розглянута, у державного виконавця не було правових підстав для закінчення вище вказаного виконавчого провадження.

Крім того зазначав про свідому і умисну бездіяльність держаного виконавця Приндюка А. В. та прийняття ним завідомо незаконного рішення, свідому і умисну бездіяльність, неправомірні дії, прийняття завідомо незаконних рішень, неадекватне реагування на його звернення СВК «Лідія» від 28 листопада 2016 року, яке повинно розглядатися за рішенням суду, та на його звернення від 07 травня 2019 року, від 04 липня 2019 року, від 08 серпня 2019 року, від 04 вересня 2019 року, від 20 травня 2020 року, від 03 липня 2020 року, які подані з часу ухвалення рішення Скадовським районним судом Херсонської області від 05 березня 2019 року.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 31 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суди, відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , виходили з того, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження виконавцем винесена за наявності підстав та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Судами зазначено, що вимоги скарги ОСОБА_1 у частині зобов`язання СВК «Лідія» здійснити дії, передбачені статтями 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернень заявника від 28 листопада 2016 року, від 07 травня 2019 року, від 04 липня 2019 року, від 08 серпня 2019 року, від 04 вересня 2019 року, від 20 травня 2020 року, від 03 липня 2020 року виходять за межі визначених законом питань при розгляді скарги щодо дій державного виконавця.

03 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 31 травня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження та вказує на те, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримав 05 жовтня 2021 року. На підтвердження зазначеного надано відповідні докази, а саме, копію заяви про видачу судового рішення з відповідною відміткою про дату такої видачі.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, зокрема, отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду 05 жовтня 2021 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд дійшов переконання, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що на виконання рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 05 березня 2019 року у цивільній справі № 663/37/17 ОСОБА_1 04 листопада 2019 року видано дублікат виконавчого листа про зобов`язання СВК «Лідія» розглянути його заяву від 28 листопада 2016 року у відповідності до положень статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян».

08 листопада 2019 року старшим державним виконавцем Скадовського РВ ДВС Приндюком А. В. на виконання вищевказаного дубліката виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 60546368 шляхом винесення постанови, яку того ж дня надіслано боржнику та стягувачу.

Згідно витягів із протоколу № 3 засідання членів правління СВК «Лідія» від 02 серпня 2019 року та з рішення засідання членів правління СВК «Лідія» від 02 серпня 2019 року, правлінням вирішено:

- інформацію начальника відділу кадрів СВК «Лідія» Коваленко Л. А. прийняти до відома та видати ОСОБА_1 дублікат трудової книжки з відповідними записами про виконану ним роботу на підставі наявних в СВК «Лідія» наказів, рішень правління та загальних збрів;

- роз`яснити ОСОБА_1 , що на виконання рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 05 березня 2019 року у справі № 663/37/17 правлінням СВК «Лідія» на засіданні, що відбулося 02 серпня 2019 року, за його участі, відповідно до вимог статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» було розглянуто подану ним заяву від 28 листопада 2016 року та на порушені в ній питання надано вичерпну відповідь, а також здійснено виплату через касу кооперативу присуджені за рішенням суду грошові кошти в сумі 4 899,83 грн. Отже на даний час вказане рішення Скадовського районного суду Херсонської області є виконаним;

- роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до пунктів 1, 2, 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності відповідних записів у трудовій книжці, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі;

- роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі незгоди з рішенням правління СВК «Лідія» від 02 серпня 2019 року воно може бути оскаржене до Скадовського районного суду Херсонської області в порядку, передбаченому нормами цивільного процесуального законодавства України.

За змістом протоколу № 3 ОСОБА_1 був присутній під час засідання членів правління СВК «Лідія», яке відбулось 02 серпня 2019 року, відповідав на задані йому запитання.

18 березня 2020 року старшим державним виконавцем Скадовського РВ ДВС Приндюком А. В. винесено постанову, згідно якої виконавче провадження № 60546368, закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями статей 1, 5 Закону «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Статтею 63 Закону №1404-VIII визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Зокрема частинами першою-третьою вказаної статті Закону №1404-VIII передбачено наступне:

- за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження;

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність;

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя статті 63 Закону №1404-VIII).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що до повноважень виконавця при виконанні рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, законом віднесено право здійснювати перевірку виконання рішення боржником, накладати на боржника штраф у разі невиконання ним без поважних причин рішення, вживати заходів примусового виконання рішення у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, з надісланням органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, у примусовому порядку може бути виконаним лише те рішення, яким боржник зобов`язаний вчинити конкретну дію і, якщо така дія не може бути вчинена без участі боржника, заходи примусового виконання такого рішення, як і повноваження виконавця здійснювати аналіз повноти та якості його виконання, законом не передбачено.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що звернення ОСОБА_1 від 28 листопада 2016 року розглянуто 02 серпня 2019 року на засіданні членів правління СВК «Лідія» з дотриманням вимог статей 18, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», державним виконавцем прийнято оскаржувану постанову у відповідності до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», суть скарги у даній справі зводиться до незгоди ОСОБА_1 з результатами розгляду його звернення СВК «Лідія».

Доводи касаційної скарги щодо неправомірності дій державного виконавця, які полягають в тому, що ним не складено акт про виконання судового рішення за участю сторін виконавчого провадження, є безпідставними, оскільки вчинення такої дії не передбачено статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Вказаною нормою матеріального права передбачено складання виконавцем відповідного акта лише під час виконання рішення про заборону вчинити певні дії або про утримання від вчинення певних дій за наслідком доведення до відома боржника резолютивної частини такого рішення.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права та переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, отже касаційна скарга є необґрунтованою, відповідно, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 31 травня 2021 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 31 травня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Скадовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Приндюка Антона Вікторовича, заінтересована особа - Сільськогосподарський виробничий кооператив «Лідія» відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик