Провадження № 22-ц/4808/1534/21
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк Крилової Олени Леонідівни на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Атаманюка Б.М. у м. Івано-Франківську, повний текст складено 26 серпня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк ( далі АТ КБ ПриватБанк) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивовано тим, що 16 травня 2017 року між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк"(правонаступник ПАТ КБ «Приват банк» ) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н шляхом підписанням заяви, згідно умов якого останній отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредитний ліміт на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому позичальник підписав заяву від 06 травня 2019 року про отримання преміальної картки «WorldBlackEdition» з кредитним лімітом 200 000 грн». Згідно довідки про зміну умов кредитування 27 листопада 2019 року ОСОБА_1 змінено кредитний ліміт на 148 000 грн. Позичальник підписав заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та Витяг з «Тарифів». Крім того відповідно до п.2.1. 2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено будь-який розмір Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. В редакції Умов та Правил від 01 березня 2019 року сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181 -го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого кредиту в розмірі 74 ,4 % для картки «WorldBlackEdition». У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 05 листопада 2020 року виникла заборгованість в сумі 189 591,67 грн., яка складається з наступного: 148 758.03 грн. - заборгованість за кредитом ( в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 148758,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 40833,64 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахованої комісії). Вказує, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати повернення частини суми заборгованості, тому просить стягнути 148 758,03 грн заборгованість за поточним тілом кредиту та 2270 грн судового збору з ОСОБА_1 на користь банку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 серпня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.05.2017 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник АК КБ «Приватбанк» Крилова О. Л. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, з моменту підписання ОСОБА_1 заяви, між сторонами був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до запропонованого банком договору. Крім того, підпис постановлено в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах. Сторонами при укладенні кредитного договору від 16 травня 2017 року досягнуті усі істотні умови договору. Банк надав позичальнику кредит, та кредитні кошти на загальну суму 307 582,12 грн, проте останнім не повернуто вказаний кредит, не сплачено відсотки за користування кредитом, тобто фактично отримані та використані позичальником кошти в загальному в добровільному порядку АТ КБ «Приват банк» не повернуті.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовуАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що згідно з розрахунку заборгованості за договором № б/н від. 16.05.2017 укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 05.11.2020 заборгованість за тілом кредиту становила 148 758,03 грн, а погашення заборгованості за поточним тілом кредиту становила 171 414,71 грн. Також, згідно Розрахунку заборгованості, сплачена відповідачем заборгованість за тілом кредиту позивачем була зарахована на погашення простроченого тіла кредиту, нарахованих відсотків, прострочених відсотків. З урахуванням того, що судом встановлено відсутність у відповідача правових підстав для стягнення відсотків, та з урахуванням того, що погашена відповідачем сума кредиту перевищує заборгованість за тілом кредиту, суд приходить до висновку про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем, що є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що 16 травня 2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши кредитну картку № НОМЕР_1 (Т.1 а.с.19).

До кредитного договору Банк надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви позичальника, Витяг з Тарифів карт Банку «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/.

Згідно довідки про зміну умов кредитування від 27 листопада 2019 року ОСОБА_1 змінено кредитний ліміт на 148 000грн (Т.1 а.с.17)

За розрахунком Банку станом на 05 листопада 2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 189 591,67 грн, яка складається з наступного: 148 758.03 грн - заборгованість за кредитом ( в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 148 758,03 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 40833,64 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахованої комісії (т.1 а.с.7-10).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 грудня 2019 року, посилався на Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна`та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження№ 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16 травня 2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21 грудня 2020 року ), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимоги, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_1 з 06 травня 2019 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 75 000 грн та неодноразова такий ліміт збільшувався: 13 травня 2019 року до 82 000 грн, 22 травня 2019 року до 99 000 грн, 29 травня 2019 року до 106 000 грн, 04 червня 2019 року до 113 000 грн, 19 червня 2019 року до 120 000, 27 вересня 2019 року до 127 000 грн , 03 жовтня 2019 року до 134 000 грн, 22 жовтня 2019 року до 141 000 грн, 27 листопада 2019 року збільшено до 148 000 грн.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову у задоволення позову посилаючись на те, що за тілом кредиту заборгованість становила 148 758,03 грн., а погашення заборгованості за поточним тілом кредиту становить 171 414,71 грн є необгрунтовиним, оскільки таке погашення заборгованості здійснювалось у межах надання збільшених кредитних лімітів на картковий рахунок ОСОБА_1 , якіостанній щодо умов користування не заперечував.

Згідно з розрахунком Банку станом на 05 листопада 2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 189 591,67 грн., яка складається з наступного: 148 758.03 грн. - заборгованість за кредитом ( в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 148 758,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 40 833,64 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахованої комісії).

Банк при подання позову просить стягнути 148 758.03 грн. - заборгованість за тілом кредитом, вказана заборгованість боржником не спростована.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів

Ухвалюючи рішення про відмову у стягненні заборгованості судом першої інстанції не враховано, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, таким чином підлягає стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 травня 2017 року станом на 05 листопада 2020 року у розмірі 148 758, 03 грн (сто сорок вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень 03 коп.)

Установлено, що укладений між сторонами кредитний договір від 16 травня 2017 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що анкетою-заявою не передбачено порядку погашення заборгованості (щомісячні чергові платежі чи повернення кредиту в повному обсязі у строк кредитування), виконання зобов`язання за таким договором відбувається за вимогою кредитора.

Оскільки умовами анкети-заяви, підписаної позичальником, не передбачено відповідної календарної дати або події, з якої пов`язується виконання зобов`язання за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом в грудні 2020 року, то саме з цього моменту боржник зобов`язаний повернути кредитору суму кредиту, з моменту встановлення банком такої вимоги про виконання зобов`язання.

Звернувшись із позовом до суду про стягнення заборгованості, ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, змінивши строк виконання основного зобов`язання.

Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1,п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку із задоволенням позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 148 758, 03 грн, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позову у розміріу розмірі 2102 ( дві тисячі сто дві ) грн за подання позовної заяви; та у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, підлягає стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» 3153 грн ( три тисячі сто пятдесять три ) грн за подання апеляційної скарги.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 189 грн.

Ціна позову в даній справі становить 148 758,03 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 189 грн*100=218 900 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задовольнити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 серпня 2021 рокускасувати й ухвалити нове рішення.

Позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 травня 2017 року задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованость за тілом кредиту за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 травня 2017 року станом на 05 листопада 2020 року у розмірі 148 758, 03 грн (сто сорок вісім тисяч сімсот п`ятдисят вісім гривень 03 коп.) і витрати по оплаті судового збору: у розмірі 2102 грн ( дві тисячі сто дві ) за подання позовної заяви; у розмірі 3153 грн ( три тисячі сто пятдесять три ) грн за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 30 листопада 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський