ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/347/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №753/23581/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1315, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» суми заборгованості у розмірі 13161,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не укладав в письмовій формі будь-які нотаріально посвідчені договори про надання кредиту (позики) з небанківськими фінансовими установами; виконавчий напис був вчинений на підставі нормативних актів, які на час вчинення нотаріальної дії на підставі рішень адміністративних судів втратили чинність, а тому нормами законодавства, які визначають перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, не передбачено можливості вчинення виконавчого напису нотаріусами на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені; відповідач не пред`являв вимоги до позивача про погашення заборгованості і позивач не визнає заборгованості перед відповідачем, вважає її необґрунтованою, неузгодженою, надмірною. Як зазначає позивач, внаслідок таких дій відповідача та приватного нотаріуса приватним виконавцем вчиняються відповідні виконавчі дії.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення даного позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №1315 від 18 червня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., та заборонити здійснення будь-яких виконавчих дій відносно вказаного виконавчого напису.

Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18 листопада 2021 року вказану заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. перебуває виконавче провадження №66594541 з примусового виконання виконавчого напису №1315, виданого 18.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованості за кредитним договором №3382069 від 22.12.2020.

13.09.2021 приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує у ПП «Будпостач», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що позивач оспорює виконавчий напис, за яким розпочато процедуру примусового виконання, у зв`язку із відсутністю правових підстав для вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та у випадку невжиття заходів забезпечення існує реальна загроза ускладнення чи неможливості поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, такий захід забезпечення позову, як зупинення на час розгляду справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, дій, безпосередньо направлених на стягнення з боржника сум за оспорюваним виконавчим написом, є співмірним, доцільним і необхідним та застосовується з метою запобігання неправомірного стягнення з боржника грошових коштів за виконавчим написом, у разі можливого задоволення позову.

Крім того, суд, дослідивши матеріали заяви, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, оскільки зупинення стягнення до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Керуючись статтями 149, 152, 153, 258, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №1315, виданого 18.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, у виконавчому провадженні №66594541, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованості у розмірі 12561 грн.

Позивач (стягувач) - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» (04060, м. Київ, вул. Ризька, буд. 73-Г, офіс 7/1, ідентифікаційний код 40274286).

Інші відомості:

Виконавчий документ: виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 18.06.2021 року, зареєстровано в реєстрі за номером № 1315 ( АДРЕСА_3 ).

На виконанні: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович (07300, Київська обл., м. Вишгород, «Карат» промисловий майданчик, 5-А, оф. 507).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Якусик