Справа № 409/2072/21
Провадження № 22-ц/810/847/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Грунська сільська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 вересня 2021 року, постановлену судом у складі судді Третяка О.Г. в смт Білокуракине Луганської області,

за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Грунська сільська рада,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гнилиця Охтирського району Сумської області померла ОСОБА_3 , баба заявника та мати її батька ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_3 спадщину належним чином прийняв та оформив у власність будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , яким потім розпорядився на власний розсуд. Право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії СМ № 028607 від 05 квітня 2021 року (відновлений в зв`язку з втратою первинного сертифікату) за час життя спадкоємець не оформив та спадщина в цій частині видана не була.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_4 , після смерті якого залишилась спадщина, успадкована після смерті матері ОСОБА_5 , у вигляді права на земельну частку (пай), що розташована на території колишньої Гнилицької, в теперішній час Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області. Заповітів батько також не складав, що підтверджується відповідним витягом із спадкового реєстру.

Після смерті батька спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_6 внаслідок постійного проживання з померлим на час смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Успенка Лутугинського району Луганської області померла мати заявника ОСОБА_6 , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), успадкованої після смерті чоловіка, але не виданої.

Заявник звернулася до державного нотаріуса, однак останній відмовив у відкритті спадщини, оскільки свідоцтво про смерть матері видане органом юстиції неіснуючої «Луганської народної республіки».

Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду від 15 грудня 2020 року у справі № 583/4631/20, встановлено факт смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Гнилиця Охтирського району Сумської області, яка була громадянкою України, та мешкала за адресою: Луганська область, Лутугинський район, смт Успенка, смерть мала місце ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті - смт Успенка Лутугинського району Луганської області, Україна.

На підставі зазначеного вище рішення суду, Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 17 березня 2021 року у справі № 583/231/21, заявнику визначено додатковий строк тривалістю в шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21 квітня 2021 року заявниця звернулася до Охтирської державної міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, державний нотаріус відмовив у видачі спадщини, оскільки відсутні відомості про прийняття спадщини дружиною померлого ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 просила суд встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, його дружини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 .

Білокуракинський районний суд Луганської області ухвалою від 08 вересня 2021 року відмовив у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 вересня 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою особи з підстав того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, суд першої інстанції не зазначив хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Ухвалою Луганського апеляційного суду Луганської області від 25 жовтня 2021 року роз`яснювалося Грунській сільській раді право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року та апеляційну скаргу Грунська сільська рада отримала 03 листопада 2021 року про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідно до ст. 1-1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності скаржника.

Представник Грунської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення і у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої та восьмої статті 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

У відповідності до вимог ст. 260 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, повинна складатися з: вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); імен (найменувань) учасників справи; описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини із зазначенням: висновків суду, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Однак, в мотивувальній частині ухвали від 08 вересня 2021 року суд не виклав мотиви, хто є спадкоємцем і чи виник між ними спір.

Отже, ухвала суду від 08 березня 2021 року не відповідає вимогам ст. 260 ЦПК України, оскільки в ній не викладені обставини та відсутня мотивувальна частина ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту заяви суд вбачає можливий наявний спір про право між заявником та іншими можливими спадкоємцями.

Проте, до такого висновку суд дійшов передчасно з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Під спором про право в окремому провадженні слід розуміти конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, посилаючись на те, що цей факт безпосередньо породжує для неї юридичні наслідки і підтвердження такого факту їй необхідно для оформлення спадщини. Наявність спору та інших спадкоємців ОСОБА_1 не зазначила. Дані про те, що встановлення такого факту може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, а також відомості про наявність інших спадкоємців і спору між ними, в матеріалах справи відсутні.

Проте, відмовляючи у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначена заявником мета подання заяві, яка пов`язана з отриманням права власності на спадщину, не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Не з`ясувавши коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , вчинення ними дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини, та не перевірив чи впливатиме встановлений факт на спадкові права і обов`язки цих осіб, не перевіривши наявність чи відсутність у даному випадку спору про право у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі викладених заявником обставин та наданих ним доказів.

У разі встановлення під час розгляду справи наявності спору про право, це в подальшому може стати підставою для залишення заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, що свідчить про порушення порядку, встановленого для вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому ухвалу суду слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 08 вересня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

М.В. Назарова