КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8890/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації,

встановив:

у лютому 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просила визнати спільною сумісною власністю подружжя її та відповідача та розділити: ј частину квартири АДРЕСА_1 ; нежиле приміщення АДРЕСА_2 ; автомобіль марки «Mitsubishi Nativa», 2008 року випуску; автомобіль «Hyundai Accent», 2013 року випуску.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року позов було задоволено, визнано майно спільною сумісною власністю подружжя та проведено його поділ, визнано за позивачем та відповідачем право власності по 1/8 частині квартири АДРЕСА_1 , по Ѕ частині нежилого приміщення АДРЕСА_2 . Стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію належної їй Ѕ частини автомобіля марки «Mitsubishi Nativa», 2008 року випуску, в розмірі 149 333 грн. 34 коп. та автомобіля «Hyundai Accent», 2013 року випуску, в розмірі 73 815 грн.

Не погоджуючись із рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявила про відмову від позову.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 2 даної статті визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі позивачу ОСОБА_1 відомі та зрозумілі. Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення заяви не заперечував.

Положеннями ст. 373 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити, прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 , рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року визнати нечинним, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, 382 ЦПК України, суд

ухвалив:

прийняти відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 06 вересня 2021 року.

Головуючий

Судді