Справа № 161/2554/20 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В.
Провадження № 22-з/802/39/21 Категорія: 16 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Галицька І. П.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із складу земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського апеляційного суду від 17 червня 2021 року в даній справі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року у цій справі змінено. Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим № :21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 178 кв. м, позначену червоним кольором в Додатку 1 до висновку № 8310,8316 від 25.11.2020 судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи. Виділено в натурі у власність ОСОБА_2 Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим № :21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 156 кв. м та 22 кв. м, позначену жовтим кольором в Додатку 1 до висновку № 8310,8316 від 25.11.2020 судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи. В решті рішення залишено без змін.

06 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового судового рішення в якій просить ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким вирішити питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції та стягнути на користь позивача понесені судові витрати пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції пропорційно розміру задоволених вимог викладених у апеляційній скарзі, в розмір 1500,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в данному випадку має вирішуватись в порядку, передбаченому для ухвалення додаткового рішення.

З ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд не вбачає необхідності викликати учасників справи в судове засідання для вирішення даного питання.

Вивчивши заяву, матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивач ОСОБА_1 в заяві про ухвалення додаткового рішення вказує, що у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу нею подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, з документами що їх підтверджує.

На підтвердження понесених витрат до відзиву на апеляційну скаргу додано копію договору про надання правової допомоги № 01/06/2021 від 01 червня 2021 року, копію рахунка на оплату № 1 від 01.06.2021, копію квитанції № 0.0..1 від 03.06.2021, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 04.06.2021.

Пунктом 9 договору визначено, що вартість юридичних послуг становить 3000,00 грн. В акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 04.06.2021 вказано, що адвокат передав, а клієнт прийняв такі юридичні послуги: аналіз норм чинного законодавства України та судової практики, вироблення правової позиції клієнта та підготовка у Волинський апеляційний суд відзиву на апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.04.2021 в справі № 161/2554/20 затрачено часу 6 годин.

В судовому засіданні в Волинському апеляційному суді 17 червня 2021 року були присутні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Вічинюк М. А.

За ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат разом з першою заявою по суті спору.

У першій заяві по суті позивач ОСОБА_1 не подала до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат які очікує понести у зв`язку з розглядом справи у апеляційному суді, а саме вартість отриманих послуг, розрахунок суми витрат за правничу допомогу, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та підтвердження витрат, як це передбачено ч. 1 ст. 134 ЦПК України, для позивача в цій справі першою заявою по суті є відзив. Також не зазначено та не повідомлено суду про наявність поважних причин, які заважають подати докази.

Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі наданих послуг від 10.06.2021 не може вважатись таким розрахунком, надання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на правничу допомогу.

Такий висновок міститься і у Постанові Верховного Суду від 23.11.2020 в справі № 638/7748/18.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне звернути увагу на те, що в позовній заяві позивачем було заявлено вимогу виділити їй, ОСОБА_1 , в натурі Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0356 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд» за кадастровим № :21:028:0029 та яка перебуває у спільній частковій власності.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено. Припинено режим спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0356 га, з кадастровим №:21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0356 га, з кадастровим №:21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Додатку №1 до Висновку судової земельно-технічної експертизи та оціночно-земельної експертизи Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 8310,8316, виготовленого 25 листопада 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 840,80 гри та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким припинити режим спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0356 га з кадастровим № :21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0356 га з кадастровим № :21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 178 кв. м, позначену червоним кольором в Додатку 1 до висновку № 8310,8316 від 25.11.2020. Виділити в натурі у власність ОСОБА_2 Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0356 га з кадастровим № :21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 156 кв. м та 22 кв. м, позначену жовтим кольором в Додатку 1 до висновку № 8310,8316 від 25.11.2020. Встановити безоплатний земельний сервітут на земельну ділянку площею 31 кв. м та залишити її у спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , позначену синім кольором в Додатку 1 до висновку № 8310,8316 від 25.11.2020. Вказує, що в суді першої інстанції просила суд виділити обом співвласникам по Ѕ частці земельної ділянки з спільної часткової власності з встановленням сервітуту площею 31 кв. м відповідно до висновку експерта.

Постановою Волинського апеляційного суду від 17 червня 2021 року в даній справі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2021 року у цій справі змінено. Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим № :21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 178 кв. м, позначену червоним кольором в Додатку 1 до висновку № 8310,8316 від 25.11.2020 судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи. Виділено в натурі у власність ОСОБА_2 Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим № :21:028:0029, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 156 кв. м та 22 кв. м, позначену жовтим кольором в Додатку 1 до висновку № 8310,8316 від 25.11.2020 судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи. В решті рішення залишено без змін.

Тобто фактично початкова вимога позивача стосовно виділу їй частини земельної ділянки, яка була заявлена в позовній заяві і задоволена судом першої інстанції, залишилась незмінною в постанові суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції змінив рішення суду та вказав, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Виділ частки в земельній ділянці, яка належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам сторонам по справі лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом першої інстанції вирішено питання про виділ частки в спільному майні лише позивачу, та не вирішено питання щодо виділу спірного майна іншому співвласнику відповідачу.

Апеляційна скарга відповідача в частині позовних вимог була задоволена. У своїй постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що підстав для перерозподілу судових витрат немає.

З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн про які просить позивач.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із складу земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді