Справа № 277/762/20
РІШЕННЯ

іменем України

"10" листопада 2021 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В. В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т. В.

позивача за первісним позовом

(відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1

представника відповідача за

первісним позовом

(представника позивача за зустрічним

позовом) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинне будівництво та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Ємільчинська селищна рада Ємільчинського району Житомирської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на житлову добудову площею 50 кв. м., що розташована на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в 1996 році ним було придбано житловий будинок по АДРЕСА_1 . В цей час він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 .

Після того, як йому було надано дозвіл (29.09.2008 р.) на підготовку попереднього погодження на добудову житлового будинку по АДРЕСА_1 , ним було розпочато добудову житлового будинку і закінчено в 2010 році. Зазначену житлову добудову він проводив одноосібно, за власні кошти, не перебуваючи в шлюбі і не проживаючи однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 .

Звернувшись до КП Новоград-Волинського МБТІ, йому було виготовлено технічний паспорт.

В даний час виникла необхідність поділу в натурі житлового будинку з бувшою дружиною ОСОБА_3 , тому необхідною умовою є питання узаконення самочинного будівництва добудови до житлового будинку, оскільки самочинно побудоване нерухоме майно не підлягає поділу в натурі. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

14.11.2019 року він звернувся до сектору містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Ємільчинської районної державної адміністрації з проханням надати висновок про відповідність містобудівним вимогам зазначеної добудови житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Раніше, в телефонному режимі він звертався до Держархбуд інспекції у Житомирській області за роз`ясненням щодо порядку прийняття в експлуатацію самочинно збудованої житлової добудови, де йому було роз`яснено, що при прийнятті в експлуатацію самочинно збудованого нерухомого майна необхідно керуватися «Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» затверджених постановою Кабміну від 13.04.2011 року № 461.1 відповідно до п.10 цього Порядку, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію з цим порядком.

Після цього ним було направлено письмове звернення до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області щодо надання письмової відповіді про порядок прийняття в експлуатацію самочинно добудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим він змушений звернутись до суду.

Ухвалою від 18.02.2021 року ОСОБА_3 залучено до участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 у якості співвідповідача.

09.03.2021 року відповідач ОСОБА_3 надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вважає позовні вимоги безпідставними, незаконними, а обставини, що стали їх передумовою такими, що не відповідають дійсності та просила відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначила, що у 1996 році під час перебування у шлюбі, її колишнім чоловіком в інтересах сім`ї було придбано житловий будинок загальною площею 46,1 кв. м. по АДРЕСА_1 .

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.11.2012 року та додатковим рішенням від 14.03.2013 року задоволено позов про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, зокрема визнано факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 14.10.2001 року по серпень 2009 року, визнано право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 та виділено їй у власність: передпокій (1-1), житлову кімнату (1-2), веранду (а), літню кухню (Б-1), хвіртку (№3).

Вказані рішення суду та додаткове рішення суду постановою Житомирського апеляційного суду від 15.05.2019 року скасовані та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, зокрема визнано факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без шлюбу з 01.01.2004 року по жовтень 2007 року, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 визнано їх спільною сумісною власністю та визнано за ними право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 16.10.2018 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки, поділ земельної ділянки та виділ її частки в натурі та розподілено земельну ділянку площею 0,0553 га за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в розмірах, що пропорційні часткам у праві приватної спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_2 , згідно варіанту розподілу земельної ділянки АДРЕСА_3 , викладеному у висновку експерта № 34-Е/18 від 22.06.2018 року; визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на частину земельної ділянки, що пропорційні часкам у праві приватної спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 , згідно варіанту розподілу земельної ділянки № 1 викладеному у висновку експерта № 34-Е/18 від 22.06.2018 року, а також виділено в натурі ОСОБА_3 частину земельної ділянки, в розмірі що пропорційний її частці у праві приватної спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 , згідно варіанту розподілу земельної ділянки № 1 викладеному у висновку експерта № 34-Е/18 від 22.06.2018 року.

Однак постановою Житомирського апеляційного суду від 05.06.2019 року визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , в решті позовних вимог відмовлено.

Таким чином на даний час і їй, і позивачу в рівних частинах належить право власності на 1/2 житлового будинку загальною площею 46,1 кв. м. та 1/2 земельної ділянки площею 0,0553 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з цим, на її думку існують підстави для відмови ОСОБА_1 в задоволенні його позову, оскільки твердження позивача про те, що на даний час виникла необхідність поділу в натурі даного житлового будинку, є такою, що суперечить вищенаведеним судовим рішенням, які є правовстановлюючими документами за якими будинок і земельна ділянка вже є поділеними між їх колишнім подружжям по 1/2 частці кожному, проте процедура виділу часток проведена не була.

Вважає, що вимога позивача про визнання його особистою приватною власністю прибудови 50 кв.м. до даного будинку, не може бути задоволена судом, оскільки її побудова була здійснена ними спільно, в період їх спільного проживання як подружжя.

Рішенням Ємільчинської селищної ради від 31.03.2004 року ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту зміни цільового призначення приватної земельної ділянки та внесення змін до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яка надавалась для обслуговування житлового будинку, на землі комерційного призначення орієнтовною площею 30 кв.м.

Висновком Ємільчинської районної санітарно-епідеміологічної станції від 03.09.2004 року ОСОБА_1 не заперечували про відведення земельної ділянки площею 0.003 га для будівництва торгівельного павільйону на одне робоче місце за адресою АДРЕСА_2 . Також в технічних умовах від 21.10.2005 року на електропостачання магазину зазначено зокрема місцезнаходження об`єкта, а саме АДРЕСА_2 , рік будівництва 2005.

Отож, як вбачається з вищенаведених документів, будівництво добудови до житлового будинку розпочалось у 2004 році.

Таким чином, добудова до будинку площею 45,6 кв.м. (а не 50 кв.м., як зазначає позивач) - відноситься до майна, що набуте під час їх спільного проживання однією сім`єю в якості чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року - по жовтень 2007 року належить їм колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності колишнього подружжя; питання щодо його поділу - не вирішувалось, тому це майно не може бути визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

На підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву обставин відповідачем додано такі докази: копію постанови Житомирського апеляційного суду від 05.06.2019 року; ксерокопію витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 13.02.2018 року та ксерокопію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.09.2020 року, відповідно до яких ОСОБА_3 належить право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; копію технічних умов № ЕМ 155 на електропостачання магазину від 21.10.2005 року; копію рішення Ємільчинської селищної ради від 31.03.2004 року Про надання дозволу на складання проекту зміни цільового призначення приватної земельної ділянки та внесення змін до державного акту на право власності на землю ОСОБА_1 ; копію висновку Ємільчинської районної санітано-епідеміологічної станції № 34 від 03.09.2004 року.

09.03.2021 року відповідач ОСОБА_3 пред`явила зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Ємільчинська селищна рада Житомирської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, в якому позивач за зустрічним позовом просить: визнати недійсним та скасувати державний акт серії І-ЖТ № 026529 від 01.02.2001 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0.0553 га, розташовану на території смт Ємільчине, що надана ОСОБА_1 для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.0553 га кадастровий номер :07:009:0204, проведену 05.08.2019 року; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0553 га, розташованої на території смт Ємільчине ОСОБА_1 здійснену 08.01.2020 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом вказала, що постановою Житомирського апеляційного суду від 05.06.2019 року за ОСОБА_3 визнано право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для прийняття згаданого рішення стало те, що будинок, який розташований на вказаній земельній ділянці визнано у судовому порядку спільною частковою власністю колишнього подружжя.

На підставі рішення суду від 07.11.2012 року позивачем зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЖТ № 026529 виданий Ємільчинською селищною радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_1 01.02.2001 року. Згідно вказаного державного акту ОСОБА_1 на підставі рішення Ємільчинської селищної ради народних депутатів від 27.11.1996 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0553 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території смт. Ємільчине Ємільчинської селищної ради. Землю передано для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства.

В подальшому дана земельна ділянка була визнана у судовому порядку спільною частковою власністю, в результаті чого за ОСОБА_3 рахується 1/2 земельної ділянки площею 0,0553 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто її право власності на частину земельної ділянки було набуте на законних підставах і після винесення рішення судом не припинялося, отже таке право вважається непорушним і вона не може бути протиправно позбавлена цього права.

He зважаючи на це, усвідомлюючи той факт, що відповідач не є одноосібним власником земельної ділянки, останній 08.01.2020 звернувся до державного реєстратора із відповідною заявою та зареєстрував право власності на 1/1 земельної ділянки площею 0,0553 га.

Маючи на руках оригінал правовстановлюючого документу, державною акту на право власності на землю, відповідачу вдалося здійснити реєстраційну дію, оскільки у державних реєстраторів відсутній механізм та технічна можливість перевірити дійсність правовстановлюючого документу.

Попередньо відповідач звернувся до Відділу в Ємільчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, де 05.08.2019 року було здійснено державну реєстрацію згаданої земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер :07:009:0204.

Відповідач маючи документ, що посвідчує право на земельну ділянку (Державний акт), зареєстрував право власності всупереч тому, що такого обсягу прав на момент звернення до Держгеокадастру та державного реєстратора Реєстраційного сектору Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області Лозко М. І. уже не мав.

01.03.2021 позивач звернулася до державною реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про реєстрацію права власності на належну їй 1/2 частину земельної ділянки, проте отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яке мотивоване тим, що на дану земельну ділянку кадастровий номер :07:009:0204, 08.01.2020 року вже зареєстровано право власності в розмірі частки 1/1 за ОСОБА_1 .

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 вважає, що вказані вище обставини дають їй підстави звернутися до суду із даним позовом, аби захистити своє право, порушене відповідачем.

Ухвалою від 16.03.2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято судом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) підтримав первісний позов, просив його задовольнити зіславшись на обставини викладені в первісній позовній заяві. Зустрічний позов не визнав просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача за первісним позовом (представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача за зустрічним позовом) Ємільчинської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, надавав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, але за участю її представника.

Представник відповідача за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом) первісний позов не визнала, просила відмовити в його задоволення у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити.

Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення первісного позову та обґрунтованість зустрічного позову, виходячи з наступного.

Позивачем за первісним позовом на підтвердження своїх вимог до позовної заяви додано: ксерокопію технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 13.01.2020 року (а.с. 6-8); ксерокопію ухвали Житомирського апеляційного суду від 26.06.2019 року про виправлення описки у рішенні Житомирського апеляційного суду від 15.05.2019 року, згідно якої суд ухвалив вважати правильною загальну площу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 46,1 кв. м. (а.с. 10); ксерокопію постанови Житомирського апеляційного суду від 15.05.2019 року, яким заочне рішення від 07.11.2012 року та додаткове рішення від 14.03.2013 року Ємільчинського районного суду Житомирської області скасовані та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову, визнано факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без шлюбу з 01.01.2004 року по жовтень 2007 року, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зокрема житловий будинок загальною площею 38,5 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з надвірними господарськими будівлями та спорудами, визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного жилого будинку за кожним (а.с. 12-21); ксерокопію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.01.2020 року згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0553 га, кадастровий номер :07:009:0204 (а.с. 22); ксерокопію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.02.2018 року, де зазначено лише дату та час формування довідки, хто її сформував та підстава формування інформаційної довідки, параметри запиту, інформація про об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , інформація про власника нерухомого майна відсутня (а.с. 23); ксерокопію довідки КП Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації № 163 від 25.02.2020 року згідно якої станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 30.04.1996 року (а.с. 24); ксерокопію довідки Ємільчинської селищної ради Житомирської області № 1323 від 25.02.2020 року про те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 30.04.1996 року (а.с. 25); ксерокопію довідки Ємільчинської селищної ради Житомирської області № 2758 від 13.07.2020 року про реєстрацію місця проживання особи, відповідно до якої місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26); ксерокопію відповіді управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області від 02.12.2019 року про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо прийняття в експлуатацію прибудови житлового будинку (без дозволу на виконання будівельних робіт) по АДРЕСА_1 , в якій заявнику роз`яснено порядок прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва та зазначено про можливість звернутись до Центру надання адміністративних послуг з пред`явленням наявних документів що стосуються об`єкта будівництва (а.с. 28); ксерокопії нотаріально засвідченої заяви та розписки згідно яких у 2009 році ОСОБА_1 отримав у борг від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 тис. доларів США для будівництва магазину в АДРЕСА_2 , які повернув останній у 2018 році (а.с. 46-47).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

На підставі частини п`ятої статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем за первісним позовом до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів того, що визнання за ним права власності на нерухоме майно, а саме житлову добудову площею 50 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка самочинно збудована не порушить права інших осіб, а також доказів про те, що зазначену житлову добудову він проводив одноосібно, за власні кошти, у період з 2008 по 2010 роки, не перебуваючи в шлюбі і не проживаючи однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , що спростовується Рішенням Ємільчинської селищної ради від 31.03.2004 року, згідно якого ОСОБА_1 надано дозвіл на складання проекту зміни цільового призначення приватної земельної ділянки та Висновком Ємільчинської районної санітарно-епідеміологічної станції від 03.09.2004 року, яким ОСОБА_1 не заперечували про відведення земельної ділянки площею 0.003 га для будівництва торгівельного павільйону на одне робоче місце за адресою АДРЕСА_2 , а також технічними умовами від 21.10.2005 року на електропостачання магазину, в яких зазначено зокрема місцезнаходження об`єкта, а саме АДРЕСА_2 , рік будівництва 2005, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що добудова до будинку площею 45,6 кв.м. відноситься до майна, що набуте під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю в якості чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року - по жовтень 2007 року належить їм колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності колишнього подружжя, а отже підстави для задоволення первісного позову відсутні.

Щодо вимог за зустрічною позовною заявою, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що за ОСОБА_3 визнано право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку за вказаною адресою. (а.с. 93-97).

Також в матеріалах справи є копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 026529 від 01.02.2001 року згідно якого ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0553 га та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 08.01.2020 року відповідно до якого за ОСОБА_1 , всупереч постанови Житомирського апеляційного суду від 05.06.2019 року, згідно якої за ОСОБА_3 визнано право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,0553 га, розмір частки 1/1. (а.с. 98-99).

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача за зустрічним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 328, 376, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області, ОСОБА_3 про визнання за ним права особистої приватної власності на житлову добудову площею 50 кв. м., що розташована на приватизованій земельній ділянці (кадастровий номер :07:009:0204) по АДРЕСА_1 відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Ємільчинська селищна рада Ємільчинського району Житомирської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати державний акт серії І-ЖТ № 026529 від 01.02.2001 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0.0553 га, розташовану на території смт Ємільчине, що надана ОСОБА_1 , для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.0553 га кадастровий помер :07:009:0204, проведену 05.08.2019 року Відділом в Ємільчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0.0553 га, розташованої на території смт Ємільчине ОСОБА_1 , здійснену 08.01.2020 року, кадастровий номер :07:009:0204, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217, яка була проведена на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 026529 виданого 01.02.2001 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 18.11.2021 року.

Суддя: В. В. Заполовський