У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року Голосіївський районний суду м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В

за участю секретаря- Гненик К.П.

розглянувши заяву представника позивача - адвоката Волошенка Олександра Вадимовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів , суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 28 000, 00 дол. США боргу за договором позики, 2 500, 00 дол. США відсотків за користування позикою та 3% річних у розмірі 17 дол, 55 центів. США;

Разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- частку у житловому будинку, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 74.5, житлова площа (кв.м): 45.3, матеріали стін: цегла/дерево, за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки: 3/32 (реєстраційний номер майна: 00);

- частку у квартирі, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 75.6, житлова площа (кв.м): 56.8, опис: кількість кімнат - 3, за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки: 1/4 (реєстраційний номер майна: 00).

Посилається на те, що 12 листопада 2021 року між нею та відповідачем був укладений договір позики.

Згідно розписки відповідач повертає суму позики разом з процентами в сумі 30 500 доларів США до 15.11.2021 року

На звернення з проханням повернути гроші відповідач не реагує, що свідчить про його небажання повертати борг.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову вкрай ускладнить майбутнє виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки у відповідача буде відсутнє майно за рахунок якого можливо буде виконати майбутнє рішення суду.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Підстави забезпечення позову врегульовано ст.149 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові №752/6255/18 від 21 листопада 2018 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мають бути надані докази необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З точки зору закону ухвала суду щодо накладення арешту на майно за своєю суттю є обмеженням, встановленим для відповідачів, вільно розпоряджатися нерухомим майном.

У зв`язку з наведеним та враховуючи викладене вище, предмет спору, співмірність вимог заявника з заявленими ним заходами забезпечення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на:

- 3/35 частки у житловому будинку, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 74.5, житлова площа (кв.м): 45.3, матеріали стін: цегла/дерево, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 00), що належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- 1/4 частку у квартирі, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею (кв.м): 75.6, житлова площа (кв.м): 56.8, опис: Кількість кімнат - 3, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 00, що на належить на праві власності ОСОБА_2 .

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: К.В.Машкевич