ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/590/21
Провадження № 22-ц/4820/1841/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 679/590/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року в складі судді Гавриленко О.М. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 55393 грн 60 коп.

Звертаючись до суду з позовом, банк зазначав, що в порядку реалізації проекту monobank, 02 лютого 2018 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 25 000 грн на картковий рахунок, а позичальник, зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Положеннями Анкети-заяви визначено, що ця Анкета-заява, разом з Умовами та Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Таким чином, підписавши Анкету заяву від 02 лютого 2018 року відповідач підтвердила свою згоду що ознайомилася та отримала примірник у мобільному додатку вказаних документів та зобов`язався виконувати умови договору.

Оскільки відповідачка, не виконала своїх зобов`язань за договором, станом на 22 грудня 2020 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом склав 55393 грн 06 коп, вказану суму коштів банк просив стягнути з ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг «Мonobank».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 25 000 грн. та судовий збір у сумі 1024 грн 45 коп, в задоволенні решти вимог відмовлено.

АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якій банк вказує, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт посилається, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, підписавши Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідачка приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. Сторони визначили, що ця анкета-заява, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку та Паспорт споживчого кредиту становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Вказані документи містять усі істотні умови кредитного договору, при цьому відповідачка своїм електронним підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими позивачем умовами кредитування. Таким чином, АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали кредитний договір. На виконання зобов`язання за договором банк надав відповідачці кредит, однак, вона не виконавала обов`язку з повернення кредитних коштів. Отже висновки суду про неукладеність між сторонами кредитного договору не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки укладення між банком та клієнтом договору про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», тому відсутність підпису боржника на паперових екземплярах документів не свідчить про неукладеність договору. Крім того, 02 лютого 2018 року відповідачці працівником банку було надано всю інформацію щодо умов кредитування, оскільки в конверті разом з карткою є інформаційний лист, в якому повністю розписано всю інформацію щодо тарифів кредитування, крім того, зазначено всю інформацію і в Паспорті споживчого кредиту, тому суд першої інстанції прийшов до незаконного висновку про неукладеність договору. Апелянт посилається, що розрахунок доданий до позову в повному обсязі відображає наявну заборгованість за кредитом, тому суд безпідставно відмовив у стягненні з боржника заборгованості в повному обсязі, яка виникла по тілу кредиту, пенею і комісією. Також, судом не враховано, що відповідачкою використовувався доступний ліміт розстрочки, відповідно до укладеного договору розстрочки, який був оформлений у мобільному застосунку «monobank» шляхом підписання електронних договорів.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скрагу, в якому вважає її необгрунованою, а рішення суду першої інстанції законним, оскільки позивачем не дотримано вимоги передбачені ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення її як споживача банківських послуг про всі істотні умови кредитування не доведено факт узгодження зі споживачем цих умов, тому відсутні підстави для стягнення з неї на користь банку пені та комісії.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 25000 грн. в апеляційному порядку оскаржено не було, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» та підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за змістом якої відповідачка визнавала, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які містять Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору, 07 лютого 2018 року позичальник отримала кошти у розмірі 25 000 грн у вигляді встановленого ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , який 03 лютого 2018 року було зменшено до 20 000 грн.

Коштами та відповідно кредитною карткою відповідачка користувалася, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит.

За розрахунком Банку, доданим до позову, станом на 22 грудня 2020 року загальний залишок заборгованості за наданим договром про надання банківських послуг склав 55393 грн 06 коп, з яких 32191 грн 58 коп заборгованість за наданим тіло кредиту, 23202 грн 02 коп за пенею та комісією.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-VIII).

За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, АТ «Універсал Банк» надав суду, анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 02 лютого 2018 року разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank); Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», заяву клієнта № 20.30.018479 від 07 лютого 2018 року про отримання транзакції в розстрочку та розрахунок заборгованості за договором від 22 грудня 2020 року

Однак, Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 02 лютого 2018 року не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів.

Позивачем надані Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) і Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін а також заява клієнта № 20.30.018479 від 07 лютого 2018 року про отримання транзакції в розстрочку.

Однак, вказані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

Отже, відсутні належні та достовірні докази про те, що Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб, які містить Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, Таблицю обчислення вартості, а також заява клієнта № 20.30.018479 від 07 лютого 2018 року про отримання транзакції в розстрочку були підписані ОСОБА_1 в подальшому за допомогою електронного підпису.

Також суд не приймає до уваги доводи апелянта, що відповідачу було в повному обсязі доведено інформацію щодо умов кредитування, шляхом ознайомлення позичальника з Паспортом споживчого кредиту, з наступних підстав.

Згідно ст. 9 «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» Розділу II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися інформацією про умови кредитного договору для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

Отже за змістом даної норми, паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування.

Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, надані банком Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank) і паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вказані документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є законними та обгрунтованими, при цьому апеляційний суд на підставі ст. 367 ЦПК України не переглядає судове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку в частині стягнення кредитних коштів в межах кредитного ліміту, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності.

Доводи апеляційної скарги, що АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку та Паспорту споживчого кредиту та заяви клієнта № 20.30.018479 від 07 лютого 2018 року про отримання транзакції в розстрочку, слід відхилити з огляду на мотивувальну частину даної постанови суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що нарахувана банком сума заборгованості не відповідає умовам, погодженим сторонами при наданні коштів, відповідно до підписаної ОСОБА_1 заяви.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2021 року.

Судді А.М. Костенко

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова