ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7391/21 Справа № 191/44/21 Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки їх виплат, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (далі ПАТ «Інтерпайп НТЗ») про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки їх виплат, мотивуючи тим, що у період з 28 лютого 2019 року по 04 березня 2020 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та під час його звільнення відповідачем було невірно розраховано суми грошових коштів, які підлягали виплаті, у зв`язку з чим йому недоплачено заробітну плату за один робочий день, 04 березня 2020 року.

Вказував, що у жовтні 2020 року він отримав лист від 18 вересня 2020 року відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпровському регіоні №Н-1399-16/09 про розгляд звернення, в якому було зазначено, що факти у зверненні мають ознаку індивідуального трудового спору, ефективне вирішення якого можливе в судовому порядку.

Зазначав, що 11 листопада 2020 року до відповідача направлено адвокатський запит щодо надання інформації, а саме завірених належним чином копії заяви ОСОБА_1 про звільнення, наказу про звільнення ОСОБА_1 з ПАТ «Інтерпайп НТЗ», оформленого належним чином розрахунку заробітної плати за лютий 2020 року та березень 2020 року із зазначенням робочих днів та часу, довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року, розрахунку вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 .

Відповідь на запит було отримано засобами електронної пошти лише 07 грудня 2020 року та в ній відсутня інформація щодо розрахунку вихідної допомоги при звільнені, таким чином не зазначено із яких саме сум складалась сума розрахунку при звільненні.

Посилаючись на те, що згідно розрахункового листа за березень 2020 року вбачається, що заробітну плату та вихідну допомогу нараховано по 03 березня 2020 року, без врахування останнього робочого дня, а саме 04 березня 2020 року, а тому просив суд ухвалити рішення, яким стягнуто з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на його користь заробітну плату в розмірі 1 712,22 грн. та середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати в розмірі 523 939,32 грн. Вирішити питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Інтерпайп НТЗ», зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 04 березня 2020 року відповідач своїх трудових обов`язків не виконував та до бухгалтерії чи відділу кадрів не з`явився, саме тому заробітну плату за цей день йому нараховано не було.

04 листопада 2021 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, з урахуванням того, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим, просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що 04 березня 2020 року він був на роботі, що підтверджують свідки, а тому за цей день йому повинна бути сплачена заробітна плата.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно з наказом №162 від 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 був прийнятий до ПАТ «Інтерпайп НТЗ» у колесопрокатний цех на посаду налагоджувальника верстатів і маніпуляторів з програмним керуванням 6 розряду дільниці повно профільної обробки коліс.

Наказом №101 від 01 червня 2019 року ОСОБА_1 було переведено у колесопрокатний цех на посаду налагоджувальника верстатів і маніпуляторів з програмним керуванням 6 розряду лінії повно профільної обробки коліс 2.

Згідно із заявою ОСОБА_1 на ім`я начальника відділу кадрів ПАТ «Інтерпайп НТЗ» від 19 лютого 2020 року, він просить звільнити його з 04 березня 2020 року за власним бажанням.

Наказом ПАТ «Інтерпайп НТЗ» №98 від 04 березня 2020 року ОСОБА_1 звільнено на підставі ст.38 КЗпП України.

Відповідно до відомостей про виплату готівки від 04 березня 2020 року позивачеві ОСОБА_1 було нараховано до видачі за лютий 2020 року 4 113,10 грн., за березень 2020 року 1 535,50 грн., за квітень 2020 року 1 420,89 грн. Вказані суми позивачем не отримані.

З викопіювання з реєстру отримувачів платні та відомостей на виплату готівки позивачеві ОСОБА_1 було перераховано на поточний картковий рахунок у лютому 2020 року 4 113,10 грн., у березні 2020 року 1 535,50 грн., у квітні 2020 року 1 420,89 грн.

Відповідно до табелю обліку робочого часу ПАТ «Інтерпайп НТЗ» колесопрокатний цех за березень 2020 року ОСОБА_1 відпрацьовано 1 зміну 1/2.03.2020. День 04 березня 2020 року зазначений як прогул (ПР).

На підтвердження відсутності позивача на робочому місці та його заміни іншим працівником, представником відповідача була надана копія рапорту про виробіток за зміну лінії повнопрофільної обробки коліс 2 за 04 березня 2020 року, в якій за 04 березня 2020 року у графі напроти наладчика станів та маніпуляторів з шифром 975 відсутнє прізвище позивача ОСОБА_1 . Але вказаний документ на підставі ст.78 ЦПК України суд вважав недопустимим доказом, оскільки при його співставленні з оригіналом в судовому засіданні було виявлено, що в оригіналі рапорту у вказаній вище графі значиться прізвище іншого працівника, в той час як на копії рапорту ця графа є незаповненою.

Згідно з розпорядженням №82-КД від 04 березня 2020 року, виданого начальником відділу кадрів ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня 04 березня 2020 року наладчика станків та маніпуляторів колесопрокатного цеха ОСОБА_1 оплату робочого дня 04 березня 2020 року не проводити, в табелі обліку робочого часу провести відмітку даного дня як прогул. Враховуючи заяву ОСОБА_1 від 19 лютого 2020 року на звільнення за власним бажанням, не застосовувати до нього звільнення за прогул, а звільнити згідно з раніше поданою заявою (за власним бажанням).

Суд не прийняв як доказ акт від 05 березня 2020 про відмову позивача від ознайомлення з розпорядженням №82-КД, складений начальником відділу кадрів Демченко Т.В., інспектором по кадрам ОСОБА_3 та спеціалістом Подолянчик С.А.

Як вбачається з листа ПАТ «Інтерпайп НТЗ» №08/553-123 від 09 вересня 2020 року, наданого на запит Управління з питань праці ГУ Держпраці у Дніпропетровській області відносно скарги ОСОБА_1 щодо несвоєчасності отримання розрахункових коштів та трудової книжки, відповідач повідомив, що згідно наказу №98 від 04 березня 2020 року ОСОБА_1 був звільнений 04 березня 2020 року, бухгалтерія підприємства провела кінцевий розрахунок у цю дату та було оформлено відомість на виплату готівки за лютий та березень 2020 року з повним розрахунком перед працівником. Оскільки 04 березня 2020 року ОСОБА_1 кошти готівкою не отримав і не зрозуміло коли він прийде за остаточним розрахунком, було прийнято рішення про включення виплат в загальний реєстр заробітної плати по підприємству з перерахунком на його картрахунок.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах до 04 березня 2020м року, при звільненні не отримав заробітну плату за останній робочий день, майнові вимоги позивача щодо отримання належних йому при звільненні виплат відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У частині першій статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахунково-платіжна відомість.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Згідно положень статей 115,116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум.

Сам по собі факт звільнення позивача не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Подібний правовий висновок висловлено колегією суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року у справі №408/2445/17-ц (провадження №61-36644св18).

Виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахунково-платіжна відомість.

Відповідно до табелю обліку робочого часу ПАТ «Интерпайп НТЗ» колесопрокатний цех за березень 2020 року ОСОБА_1 відпрацьовано 1 зміну 1/2.03.2020. День 04 березня 2020 року зазначений як прогул (ПР) (а.с.63-66,67).

Суд першої інстанції, не приймаючи до уваги як доказ відсутності позивача на робочому місці та його заміни іншим працівником, копію рапорту про виробіток за зміну лінії повнопрофільної обробки коліс 2 за 04 березня 2020 року (а.с.66), виходив з того, що при його співставленні з оригіналом в судовому засіданні було виявлено, що в оригіналі рапорту у вказаній вище графі значиться прізвище іншого працівника, в той час як на копії рапорту ця графа є незаповненою.

Втім дані розбіжності не свідчать, що позивач ОСОБА_1 був на робочому місці та виконував свої обов`язки.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням. що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами, колегія суддів доходить висновку, що позивач ОСОБА_1 в свій останній робочий день 04 березня 2020 року свої функціональні обов`язки не виконував, на робочому місті не знаходився, а тому у роботодавця були відсутні підстави для нарахування та виплати йому заробітної плати за вказаний день (а.с.58,68,71).

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки їх виплат відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.