Справа № 2-2855/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області в складі

головуючої судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Щербань А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б), боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

встановив:

11.11.2021 року заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою у якій просить видати дублікат виконавчого листа №2-2855/10, звернувши до виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.12.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2855/10.

Подана заява мотивована тим, що 08.12.2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона ухвалив рішення по справі №2-2855/10 про стягнення з боржників (відповідачів), яким є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 1).

На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи, які передано до Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області. На сьогоднішній день виконавчі провадження завершено, однак ні постанова ні виконавчий документ до стягувача не повертався.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.12.2020 року замінено сторону стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у справі № 2-2855/10.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на сайті: asvpweb.mmjust.gov.ua, за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відкриті виконавчі провадження відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі держаної виконавчої служби чи приватною виконавця виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі кредитних справ боржнику, що є довготривалою процедурою, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З огляду на викладене, заявник просив видати дублікат виконавчого листа №2-2855/10, звернувши до виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.12.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2855/10.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив дану заяву розглянути без його участі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись. Будь-яких заяв, клопотань на час розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК заява про поновлення пропущеного строку для його пред`явлення виконавчого документа розглядається у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання без учасників справи та заінтересованих осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, не здійснюючи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.12.2010 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість 1 236 955,14 грн., та судові витрати в розмірі 1820 грн.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП встановлено, що ВП 26840922, за яким боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» - завершено 01.06.2011 року (дата відкриття ВП 19.05.2011 року). ВП 38172641, за яким боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» - завершено 26.06.2014 року (дата відкриття ВП 31.05.2013 року).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.12.2020 року замінено сторону стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №2-2855/10.

Актом про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи №0 1) щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 встановлено факт втрати/відсутності оригіналів виконавчих листів №2-2855/10 виданих на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.12.2010 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У ст. 129-1 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа - є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Відповідно до висновків КЦС у складі ВС у постанові від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Як встановлено судом, на підтвердження втрати виконавчого листа у справі №2-2855/10 заявником не долучено будь-яких належних та допустимих доказів, з огляду на перебування виконавчого документу на виконанні в органах ДВС. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки твердження заявника про втрату виконавчих листів не підтверджено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з даної норми закону при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається зі змісту положень ст. 433 ЦПК України, метою застосування цієї статті є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Виконавча давність це встановлений у законі строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено саме до примусового виконання, тому що для добровільного виконання строки не встановлені в тому сенсі, що добровільне виконання рішення після закінчення строку виконавчої давності повинно визнаватися належним. Рішення суду, за загальним правилом, може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту набрання ним законної сили.

Перебіг строку виконавчої давності починається з набранням рішенням суду законної сили. Переривається перебіг цього строку пред`явленням виконавчого документа до виконання, а також частковим виконанням рішення. Пропуск строку виконавчої давності, за загальним правилом, позбавляє стягувача права на примусове виконання рішення. Однак, у разі пропуску цього строку за поважної причини стягувач може звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку.

У зв`язку з тим, що в ст. 433 ЦПК України не міститься переліку причин, які є поважними при пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання проте, чи є причина його пропуску поважною.

Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII, у разі пропуску встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Доказів повернення органом державної виконавчої служби стягувачу виконавчих лисів № 2-2855/10 на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIIIматеріали справи не містять.

Разом з тим, за правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.

Проте, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу відділом ДВС відправлення з виконавчим листом №2-2855/10.

Проаналізувавши заяву стягувача, беручи до уваги відсутність будь-яких належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин заява не підлягає задоволенню в цілому.

Керуючись ст. ст. 258-260, 273, 354, 355, 433, 442 ЦПК України, п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б), боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. Ю. Зуб