П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 568/1128/21

Провадження № 22-ц/4815/1393/21

Головуючий у Радивилівському районному суді

Рівненської області: суддя Сільман А.О.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено 12 серпня 2021 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2021 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец комплект постач" нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року в суд звернулася ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спец комплект постач" (далі ТзОВ "Спец комплект постач") нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Мотивуючи заяву зазначала, що працювала у товаристві на посаді чергового адміністратора у період з травня по листопад 2020 року. Звільнено її було з ініціативи роботодавця, однак у день звільнення не було виплачено нараховану заробітну плату. Так, за час перебування у трудових відносинах була нарахована заробітна плата у розмірі 41 785,11 грн., однак виплачено було фактично 22 481,18 грн. із відрахуванням податків та інших обов`язків платежів на суму 5 445,75 грн., тобто було здійснено виплату заробітної плати лише в розмірі 27 926,93 грн.

За наведених мотивів просила видати судовий наказ про стягнення із ТзОВ "Спец комплект постач" на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати в сумі 13 858,18 грн.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ТзОВ "Спец комплект постач" нарахованої але не виплаченої заробітної плати.

При постановленні ухвали суд першої інстанції виходив із того, що у заяві був відсутній обґрунтований розрахунок суми заборгованості, що підлягає стягненню з боржника, відсутня інформація про період, за який просить стягнути заробітну плату, а також не надано доказів, які підтверджують перебування стягувача в трудових правовідносинах з боржником.

На судове рішення заявником подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необгрунтованість. В обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що відсутність у заяві обґрунтованого розрахунку суми заборгованості, що підлягає стягненню з боржника, інформації про період, за який просить стягнути заробітну плату, а також доказів, які підтверджують перебування стягувача в трудових правовідносинах з боржником, не є порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, про які вказав суд. На переконання заявника, суд був не вправі розглядати обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, тобто оцінювати правильність та обґрунтованість розрахунків, тощо. Так, лише у подальшому, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог. Вважала, що надані до заяви документи спонукають до задоволення заяви.

З наведених підстав просила оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У поданому відзиві представник ТзОВ "Спец комплект постач" адвокат Стригунов О.М. просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Покликався на відсутність безспірності вимог ОСОБА_1 . Зазначав, що заявник працювала у товаристві з 08 травня по 23 грудня 2020 року та була звільнена за прогули без поважних причин. Зважав на те, що із заробітної плати ОСОБА_2 нарахованої за фактично відпрацьований час, окрім податків та зборів, проводилося утримання грошових коштів в порядку виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160, п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені в ст. 163 ЦПК України. Зокрема, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" №14 від 23 грудня 2011 року роз`яснено, що до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Проте заявником в порушення приписів ч. 3 ст. 163 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених ним вимог. Долучена до заяви довідка з Пенсійного фонду України форми ОК-5, а також виписка із банківського рахунку заявника не є такими доказами.

З наданих документів не можливо встановити, що визначена заявником сума боргу із заробітної плати є безспірною.

Заявником не надано, ані доказів перебування у трудових відносинах із боржником, ані доказів про нараховану, але не виплачену заробітну плату, ані розрахунку заборгованості, що виключає можливість задоволення заяви.

Зі змісту положень ст.ст. 163, 165 та 167 ЦПК України слідує, що недоведеність обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги є підставою для відмови у видачі судового наказу. Відсутність у судовому наказі мотивувальної частини не свідчить, що при розгляді заяви про видачу судового наказу, суд не повинен встановлювати обґрунтованість заявлених вимог.

Крім того, з наданого боржником відзиву на апеляційну скаргу та доданих до них матеріалів видно, що ТзОВ "Спец комплект постач" вважає, що належні заявнику при звільненні грошові кошти були виплачені у повному обсязі.

Вказане виключає безспірність вимог.

У наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове вирішення процесуального питання, заявник не надала, а апеляційним судом здобуто не було.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, позаяк зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд і переоцінки доказів в справі.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32). Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків