РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 568/1096/17

Провадження № 22-ц/4815/1350/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач акціонерне товариство "Альфа-Банк" (правонаступника акціонерного товариства "Укрсоцбанк"),

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 червня 2021 року (ухвалене у складі судді Троцюк В.О.) у справі за позовом акціонерного товариства "Альфа-Банк" (правонаступника акціонерного товариства "Укрсоцбанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року АТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є акціонерне товариство "Альфа-Банк", звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 11 серпня 2006 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №146М, відповідно до якого (з врахуванням додаткових угод до договору) позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 11 серпня 2013 року або достроково, у передбачених договором випадках. Свої зобов`язання Банк виконав, а саме відкрив позичковий рахунок та надав суму кредиту готівкою. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 25.10.2017 року у нього виникла заборгованість в розмірі 47984,89 гривень за кредитним договором, з яких: 18154,43 гривень заборгованість за кредитом; 15244,45 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1237,82 гривень заборгованість за комісіями; 4884,55 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 3645,44 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2795,78 гривень інфляційні втрати за кредитом; 2022,42 гривень інфляційні втрати за відсотками. Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 червня 2021 року у задоволенні позову акціонерного товариства "Альфа-Банк" (правонаступника акціонерного товариства "Укрсоцбанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позов АТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", обґрунтований, однак, позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду, а тому сплив позовної давності та наявність заяви відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, АТ "Альфа-Банк" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що строк кредитування закінчився не 11 серпня 2013 року (строк дії кредитного договору), а через 30 днів з моменту отримання відповідачем вимоги про усунення порушення, яка була направлена у 2017 році. У зв`язку з чим, переконаний, що строк позовної давності не сплив. Крім того, зауважує, що закінчення строку дії кредиту не припиняє зобов`язання між сторонами, оскільки зобов`язання припиняється належним його виконанням. Вважає, що саме після направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, якщо така вимога не була виконана боржником, в кредитора виникає право на дострокове стягнення заборгованості.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №146М.

Відповідно до п.1.1.Кредитор надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 гривень, зі сплатою 18 % процентів річних та кінцевим терміном повернення - 11 серпня 2013 року.

У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 25 жовтня 2017 року має прострочену заборгованість у розмірі 47987,89, з яких: 18154,43 гривень заборгованість за кредитом; 15244,45 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1237,82 гривень заборгованість за комісіями; 4884,55 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 3645,44 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2795,78 гривень інфляційні втрати за кредитом; 2022,42 гривень інфляційні втрати за відсотками.

У порушення умов Договору кредиту, а також вимог ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з боржника кредитної заборгованості.

Разом з цим, відповідач заявив про пропуск банком строку позовної давності та необхідності застосування наслідків його спливу.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011, "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року).

Статті 257, 258 ЦК України передбачають, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність (для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю) в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Згідно з частинами першою, п`ятою ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Строк дії кредитного договору від 11 серпня 2006 року №146М визначений до 11 серпня 2013 року (п.1.1.Договору).

Банк звернувся до суду із позовом про стягнення з позичальника заборгованості за даним кредитним договором 14 грудня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності.

Покликання апелянта на те, що відлік строку позовної давності розпочинається через 30 днів з моменту отримання відповідачем вимоги про сплату заборгованості, яка була направлена у 2017 році, є необґрунтованими, оскільки за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, у даному випадку з 11 серпня 2013 року.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на власному тлумаченні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Альфа-Банк" залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 30 червня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.