Провадження № 2/638/1454/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Олейник О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини, поступово, відносини сторін почали погіршуватись. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2013 року шлюб розірвано. Спору щодо місця проживання дитини та інших майнових спорів на час розірвання шлюбу у сторін не було. Дитина після розірвання шлюбу та по дійсний час фактично проживає з мамою.

З 2012 року відповідач не бере жодної участі у вихованні, розвитку, оздоровленні та лікуванні дитини. Не переймається духовним та культурним розвитком дитини. Увесь час, позивачка піклувалася загальним рівнем освіти спільного сина, відводила дитину до школи, відвідувала батьківські збори у школі, займалась вихованням, розвитком та здоров`ям дитини, допомагала у навчанні та забирала дитину зі школи. За весь час, відповідач жодної участі не брав та не бере у дошкільному розвитку та шкільному навчанні сина. Також батько не бере жодної участі у матеріальному утриманні дитини.

01.02.2013 року, сторони уклали договір про сплату аліментів па дитину., який посвідчений нотаріусом. В договорі встановлено розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання спільної дитини сина, ОСОБА_3 . Відповідно до договору відповідач зобов`язувався сплачувати аліменти в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок. У зв`язку з тим, що Відповідач аліменти не сплачує, Позивачка вимушена звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, для примусового стягнення аліментів з Відповідача на спільного сина - ОСОБА_3 через органи Державної виконавчої служби.

Позивач ніколи не чинила та не чинить перепони відповідачу у спілкуванні з дитиною. Проте, відповідач не приймав та не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я, інтересами та успіхами сина.

Також Відповідач має негативну характеристику, а саме, ОСОБА_2 , виступає підозрюваним та обвинуваченим у декількох справах відповідно до даних з сайту судова влада. Отже, враховуючи все вище зазначене, відповідач не приймає жодної участі у вихованні, розвитку, дозвіллі сина, характеризується негативно та є всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Відповідач навіть не бажає вітати свого рідного сина зі святами та днями народження. Ніколи не дарував подарунки та навіть не телефонував сину щоб привітати зі святами та днями народженнями. На даний час, позивачу та дитині достеменно невідомо де знаходиться відповідач, з ним відсутній зв`язок.

Позивачка просила суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12000,00 грн., але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

У судове засідання позивачка не з`явилася. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням суду від 07.08.2013 у справі №638/6650/13-ц.

ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 11.09.2018.

01.02.2013 року сторони уклали договір про сплату аліментів па дитину, посвідчений нотаріусом, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язується сплачувати аліменти в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок, однак не менше еквіваленту 400 доларів США.

Згідно з листом Шевченківського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області від 05.02.2019 року, у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 402784,44 грн, стягнутих відповідно до виконавчого напису №4430 від 28 листопада 2018 року, вчиненого ПН ХМНО Харитоновою Я.М.

Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 4», де малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом фахівців поліклініки з 12.05.2015, станом здоров`я дитини опікується мати, ОСОБА_1 , яка супроводжує дитину на прийом до лікарів в поліклініку. Батько дитини, ОСОБА_2 , станом здоров`я дитини не цікавився, з цього приводу в поліклініку до лікарів не звертався.

Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи № 105, де навчався малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 31.08.2015 по 03.09.2018, мати дитини систематично контролювала навчання сина та відповідально ставилася до його виховання в родині, постійно співпрацювала з класним керівником. Регулярно відвідувала батьківські , збори та виконувала рекомендації вчителя. З батьком учня не знайомі, оскільки він жодного разу не був присутній у школі, не телефонував, не цікавився успіхами дитини.

Згідно з інформації адміністрації КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 3», де малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував заняття з шахів в період з вересня 2014 року по червень 2018 року у відділенні «Шахи», за весь час відвідування занять з шахів, успіхами дитини цікавилась тільки мати, ОСОБА_1 , яка відводила дитину на заняття та забирала з них.

Згідно з інформацією клуба Айкідо Йосінкан у м. Харкові малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував заняття в період з вересня 2014 по червень 2018, мати дитини, ОСОБА_1 , відводила дитину на тренування та цікавилась успіхами сина.

Згідно з інформацією Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, ОСОБА_2 з заявами стосовно неправомірних дій з боку ОСОБА_1 , не звертався.

Згідно з інформацією Департаменту інформатизації МВС ОСОБА_2 є особою, яку 22.05.2015 Голосіївським управлінням ГУНП м. Києва повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Також 16.04.2016 Основ`янським відділенням Слобідського відділу ГУНП Харківської області ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно з вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2015 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. На засіданні Комісії ОСОБА_2 заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Доказів щодо належного виконання ним батьківських обов`язків не надав.

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради з урахуванням рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитиниХарківської міської ради надано висновок № 807 від 22.12.2018, відповідно до якого Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Ухилення батьків від виконування своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовці до самостійного життя, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача. Вищевказані фактичні обставини також підтверджуються наданим третьою особою висновком про доцільність позбавлення відповідача батьківським прав.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які не оспорюються, а навпаки визнаються відповідачем, суд вважає, що судовим розглядом встановлено факт умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання.

В п.16 цієї ж Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Встановлені судовим розглядом обставини суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Водночас суд наголошує, що відповідачу відомо про розгляд судом даної справи, про що свідчать його заяви про відкладення розгляду справи у 2020 році. Однак відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав жодного належного та допустимого доказу на спростування обставин викладених у позовній заяві, та підтверджених матеріалами справи.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд вважає доцільним роз`яснити відповідачу, що він має право на звернення до суду із заявою про поновлення батьківських прав виключно з метою позитивного впливу на розвиток та в інтересах дитини.

Щодо збільшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Положення ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачають, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідачем не надано доказів того, що він є непрацездатною особою, має на утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (стаття 182 СК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Незважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачкою не надано суду доказів того, що відповідач має можливість з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачкою розмірі.

Крім того, позивачка також за законом має обов`язок приймати участь в утриманні дитини, яка проживає з нею, так само як і батько дітей.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дитину.

З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів суд враховує те, що доказів наявності обставин, які унеможливлюють виконання відповідачем обов`язку щодо утримання дитини суду не надано, а також те, що відповідачем не надано доказів наявності у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім`ї.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 , у розмірі 7500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку із викладеним, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір, суд стягує з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 704,80 грн. Окрім того суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 10, 12-13, 77-81, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя О.В. Шишкін