ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9939/21 Справа № 185/4171/20 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу рухомого майна (автотранспорту) -

в с т а н о в и л а:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу рухомого майна (автотранспорту).

30 червня 2020 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення свого позову.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт з забороною відчуження та внести у відповідний реєстр відомості про накладення арешту на автобус ІКARUS-366, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , ТИП загальний автобус-D, який зареєстрований за ОСОБА_1 , заборонивши останній та будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного автотранспорту.

Накладено арешт із забороною відчуження та внести у відповідний реєстр відомості про накладення арешту на автобус KAROSA-734, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шасі НОМЕР_4 , ТИП загальний автобус-D, який зареєстрований за ОСОБА_1 , заборонивши останній та будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаного автотранспорту.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2021 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 з інших підстав.

16 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року та ухвалення нового рішення, про задоволення її заяви про скасування заходів забезпечення позову, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у задоволенні позову відмовлено, а тому підстави для забезпечення позову відсутні. Забезпечення позову перешкоджає їй як власнику майна на вільне користування та розпорядження своєю власністю. Крім того, вона не є боржником у виконавчому провадженні.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому, та, усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету.

Відповідно до ч.ч.1,7,8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вказаним пунктом також роз`яснено, що підставою для скасування заходів забезпечення позову також є випадки, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2021 року подав касаційну скаргу.

Втім колегія суддів звертає увагу на те, що подання касаційної скарги не свідчить про наявність підстав для відмови у скасуванні заходів забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2021 року визнано неподаною та повернуто.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст.379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасовує та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2021 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.