"03" грудня 2021 р. Справа № 363/5110/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява, подана в інтересах позивача її представником адвокатом Цибульським В.В., у якій позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , а також вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріалами позовної заяви, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху з таких підстав.

Так, загальні вимоги до позовної заяви встановлені статтею 175 ЦПК України.

За змістом пунктів 35, 8, 9 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як роз`яснено пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від

12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, звертаючись до суду із позовною заявою про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, позивачем не зазначено у позовні заяві правового статусу квартири, кому, на підставі яких правовстановлюючих документів і на якому праві належить вказана квартира та на якій підставі, позивач та інші особи вселилися у спірну квартиру, яким чином саме відповідачем порушено право позивача, оскільки, як зазначено позивачем, відповідач лише прийняв рішення про відмову у передачі у приватну власність квартири за відсутності усіх необхідних документів. При цьому, у порушення частини п`ятої статті 177 ЦПК України, позивачем вказаного рішення не долучено до матеріалів позовної заяви.

За правилами цивільного судочинства у цивільному процесі кожен має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України). Перед тим як розпочати захист своїх інтересів, необхідно з`ясувати, які саме права, свободи чи інтереси (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України) порушив відповідач відносно позивача.

Крім наведеного, стаття 5 ЦПК України визначає способи захисту, які застосовуються судом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Ефективний спосіб захисту за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за

статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміються закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав ( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі

№ 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Отже, виходячи з матеріалів позовної заяви позивачу (представнику позивача) слід визначитися зі змістом позовних вимог стосовно нерухомого майна, що є предметом спору та із способом захисту, узгодити спірні правовідносини та висунуті вимоги матеріально-правового характеру з особами, що мають за ними відповідати.

Також, відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Як вбачається із позову, предметом спору з є об`єкт нерухомого майна квартира, проте позивачем не зазначено ціну позову, не здійснено оцінку вартості вказаного об`єкту нерухомого майна, не сплачено судовий збір з урахуванням вартості майна.

У відповідності до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Так, згідно із частиною другою статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Як визначено у частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Ставки сплати судового збору встановлено частиною другою 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання фізичною особою заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, з урахуванням положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з 1 січня 2021 року встановлено у розмірі 2270,00 грн.

З огляду на те, що позовна заява не містить ціну позову, не сплачено судовий збір, відсутні докази щодо оцінки майна, неможливо встановити розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від

17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Вартість нерухомого майна визначається суб`єктами оціночної діяльності, які отримали дозвіл на її здійснення в установленому законом порядку.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Отже, на підставі викладеного, позивачу необхідно здійснити оцінку вартості майна та вказану оцінку надати суду, сплативши судовий збір з урахуванням вартості оцінки майна або сплатити максимальний розмір судового збору, який повинен відповідати сумі вимог.

Також, у позовній заяві позивачем зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 8000 грн, проте у позовній заяві відсутній сам розрахунок заявленої суми судових витрат саме у такому розмірі та не зазначено з чого така сума складається та до позовної заяви не додано доказів такого розрахунку.

Крім цього, до позовної заяви не додано доказів на підтвердження обставин, зазначених у позовні заяві, зокрема щодо відмови ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від участі у приватизації квартири та не зазначено, що такі наявні у позивача або іншої особи. Вказані особи не зазначені позивачем у позовній заяві та їм не визначено статус. Також у позовній заяві не зазначено стороною у справі Комунальне сількогосподарське підприємство «Україна», яке видало наказ та надало дозвіл ОСОБА_2 та членам її сім`ї на приватизацію квартири.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції та додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, вчинивши наступні дії:

- чітко визначити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- викласти обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначити докази, що підтверджують вказані обставини та надати усі наявні у нього докази що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та/або зазначити доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- додати докази, в яких буде зазначена ціна позову (надати відомості, які б підтверджували дійсну реальну вартість майна на день звернення до суду);

- сплатити суму судового збору з урахуванням ціни позову (вартості майна);

- визначитися із колом осіб, які братимуть участь у справі, прав яких може стосуватися прийняте у справі рішення.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог статей 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

В цілому, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог чинного законодавства та усунути вказані недоліки у встановлений судом строк, інакше заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу разом з доданими до неї документами.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про визнання права власності за набувальною давністю залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач