ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7881/21 Справа № 2-10/11 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря Бондаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2001 року ОСОБА_2 звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 посилалася на те, що в період з 22 грудня 1990 року по 23 листопада 2001 року вона і відповідач знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період шлюбу подружжям за сумісні кошти було придбано наступне спільне нерухоме майно: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 1996 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А., реєстровий 2-2577; двокімнатна квартира АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 21 вересня 1995 року, зареєстрований Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 4-10049; двокімнатна квартира АДРЕСА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 16 квітня 1997 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В., реєстровий № 1722; двокімнатна квартира АДРЕСА_4 відповідно до договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1997 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В., реєстровий № 6301. Протягом 2000 року вищезазначені квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7 увійшли до складу приміщень магазину загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на 1-му поверсі літ.А-4 по АДРЕСА_8 на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 21 грудня 2000 року №3235 про що видане свідоцтво про право власності від 16 січня 2001 року. У зв`язку з тим, що вона і відповідач не можуть досягнути згоди між собою про розподіл вищезазначеного спільного майна, яке є неподільним нерухомим майном, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи №1005,1006 від 06 листопада 2001 року, №909 від 05 березня 2003 року, єдиною можливістю вирішити спір, що виник між сторонами є визнання за ними ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу, залишивши спірне майно в їх спільній частковій власності. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею в порядку розподілу спільно нажитого майна подружжя право спільної часткової власності на 1/2 ідеальні частки в приміщеннях магазину, загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_9 , визнати за ОСОБА_1 в порядку розподілу спільно нажитого майна подружжя право спільної часткової власності на 1/2 ідеальні частки в приміщеннях магазину, загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_9 (т.4 а.с.7,8).

У травні 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він з ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 1990 року. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2001 року шлюб між ними розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що з лютого 1997 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Таким чином, спільним майном подружжя, яке було придбано до лютого 1997 року є: трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_10 ; двокімнатна квартири АДРЕСА_11 та двокімнатна квартира АДРЕСА_12 . Магазин, розташований по АДРЕСА_8 переобладнаний з чотирьох двокімнатних квартир, дві з яких були придбані у період окремого проживання подружжя 16 квітня 1997 року та 28 жовтня 1997 року. Позивач зазначає, що переобладнання та ремонтні роботи у вказаних квартирах здійснювалися з 16 березня 1998 року у період окремого проживання за його особисті кошти. З лютого 1997 року сторони проживали окремо, спір про поділ майна відсутній, оскільки була домовленість, що ОСОБА_2 залишається трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_10 , а йому залишаються двокімнатна квартири АДРЕСА_11 та двокімнатна квартира АДРЕСА_12 . На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд поділити майно та виділити ОСОБА_2 трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_10 ; виділити ОСОБА_1 частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_8 , вартістю 3963,51 грн. (т.1 а.с.110, 111).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2012 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна залишено без розгляду (т.4 а.с.29).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за кожним окремо, у порядку розподілу спільно нажитого майна подружжя право спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку в приміщеннях магазину, загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_9 (т.4 а.с.28).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 03 травня 2012 року змінити, в порядку розподілу спільного майна подружжя набутого у період шлюбу припинити право спільної сумісної власності подружжя на квартири, які увійшли до складу приміщень магазину загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_9 , призначивши ОСОБА_2 грошову компенсацію замість 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на квартири, розташовані у будинку АДРЕСА_9 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2012 року та відмовлено у задоволенні заяви про перегляд вказаного заочного рішення суду (т.4 а.с.88, 89).

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2021 року вирішено питання щодо судових витрат (т.4 а.с.126, 127).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2012 року та повернуто її заявнику (т.4 а.с.130).

Постановою Верховного Суду від 07 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року скасовано. Справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (т.4 а.с.204-207).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та огбгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи 22 грудня 1990 року сторони зареєстрували шлюб (т.1 а.с.10).

Рішенням Кіровського районного суду від 10 жовтня 2001 року у справі №2-690/2001 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано. У рішенні суду встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 1997 року (т.1 а.с.185).

Згідно копії паспорта ОСОБА_1 дата розірвання шлюбу зазначена 23 листопада 2001 року (т.1 а.с.116).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2003 року рішення Кіровського районного суду від 10 жовтня 2001 року змінено в частині визначення часу припинення шлюбних відносин. Встановлено фактичне припинення шлюбних відносин сторін - з січня 2001 року (т.1 а.с.201, 202).

Ухвалою Верховного Суду України від 24 листопада 2005 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2003 року скасовано і залишено в силі рішення Кіровського районного суду від 10 жовтня 2001 року (т.4 а.с.108, 109).

З матеріалів справи вбачається на ім`я ОСОБА_1 було придбано наступне нерухоме майно:

- двокімнатна квартира АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 21 вересня 1995 року, зареєстрованого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 4-10049 (т.1 а.с.25);

- двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 24 вересня 1996 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А., реєстровий 2-2577 (т.1 а.с.24);

- двокімнатна квартира АДРЕСА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 16 квітня 1997 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В., реєстровий № 1722 (т.1 а.с.23);

- двокімнатна квартира АДРЕСА_4 відповідно до договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1997 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В., реєстровий № 6301 (т.1 а.с.22).

16 березня 1998 року Інспекцією державного архітектурного контролю Олійнику Д.П. було надано дозвіл на виконання будівельних робіт по реконструкції магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 (перебудування кв. АДРЕСА_13 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_7 (т.1 а.с.122).

На підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 21 грудня 2000 року №3235 вищезазначені квартири АДРЕСА_14 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7 увійшли до складу приміщень магазину загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на 1-му поверсі літ.А-4 по АДРЕСА_8 (т.1 а.с.28).

16 січня 2001 року ОСОБА_1 . Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було видане свідоцтво про право власності на магазин загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на 1-му поверсі літ.А-4 по АДРЕСА_8 (т.1 а.с.27, 117 ).

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи № 1005, №1006 від 16 листопада 2001 року, №909 від 05 березня 2003 року, єдиною можливістю вирішити спір, що виник між сторонами є визнання за ними ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу, залишивши спірне майно в їх спільній частковій власності (т.1 а.с.60-68, 73-80, 160-169).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , та визнавши за ОСОБА_2 і за ОСОБА_1 , за кожним окремо, у порядку розподілу спільно нажитого майна подружжя право спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку в приміщеннях магазину, загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_9 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Кодексу про шлюб та сім`ю України та норми Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до статті 22 КпШС України (у редакції, чинній на час придбання спірного майна та на час розірвання шлюбу сторін) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно із частиною першою статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ст.112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної сумісної власності двом або декільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному, або декільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом або декільком громадянам.

Згідно ч.1 ст.113 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а у випадку відсутності згоди - спір вирішується судом.

У справі встановлено, 22 грудня 1990 року сторони зареєстрували шлюб (т.1 а.с.10).

Рішенням Кіровського районного суду від 10 жовтня 2001 року у справі №2-690/2001 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано. У рішенні суду встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 1997 року (т.1 а.с.185).

Згідно копії паспорта ОСОБА_1 дата розірвання шлюбу зазначена 23 листопада 2001 року (т.1 а.с.116).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2003 року рішення Кіровського районного суду від 10 жовтня 2001 року змінено в частині визначення часу припинення шлюбних відносин. Встановлено фактичне припинення шлюбних відносин сторін - з січня 2001 року (т.1 а.с.201, 202).

Ухвалою Верховного Суду України від 24 листопада 2005 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2003 року скасовано і залишено в силі рішення Кіровського районного суду від 10 жовтня 2001 року (т.4 а.с.108, 109).

З матеріалів справи вбачається на ім`я ОСОБА_1 було придбано наступне нерухоме майно:

- двокімнатна квартира АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 21 вересня 1995 року, зареєстрованого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 4-10049 (т.1 а.с.25);

- двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 24 вересня 1996 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А., реєстровий 2-2577 (т.1 а.с.24);

- двокімнатна квартира АДРЕСА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 16 квітня 1997 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В., реєстровий № 1722 (т.1 а.с.23);

- двокімнатна квартира АДРЕСА_4 відповідно до договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1997 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В., реєстровий № 6301 (т.1 а.с.22).

16 березня 1998 року Інспекцією державного архітектурного контролю Олійнику Д.П. було надано дозвіл на виконання будівельних робіт по реконструкції магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 (перебудування кв. АДРЕСА_13 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_7 (т.1 а.с.122).

На підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 21 грудня 2000 року №3235 вищезазначені квартири АДРЕСА_14 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7 увійшли до складу приміщень магазину загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на 1-му поверсі літ.А-4 по АДРЕСА_8 (т.1 а.с.28).

16 січня 2001 року ОСОБА_1 . Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було видане свідоцтво про право власності на магазин загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на 1-му поверсі літ.А-4 по АДРЕСА_8 (т.1 а.с.27, 117 ).

Таким чином, встановлено, в період шлюбу сторін та в період шлюбних відносин сторін було придбано дві квартири - квартира АДРЕСА_7 відповідно до договору купівлі-продажу від 21 вересня 1995 року та - квартира АДРЕСА_12 , відповідно до договору купівлі-продажу від 24 вересня 1996 року, право власності на які було зареєстроване за ОСОБА_1 .

Квартира АДРЕСА_15 відповідно до договору купівлі-продажу була придбана 16 квітня 1997 року та квартира АДРЕСА_16 відповідно до договору купівлі-продажу була придбана 28 жовтня 1997 року, право власності на які було зареєстроване за ОСОБА_1 ..

Тобто квартири АДРЕСА_13 та АДРЕСА_16 були придбані в період шлюбу сторін, але в період припинення шлюбних відносин сторін, який встановлено лютий 1997 року рішенням Кіровського районного суду від 10 жовтня 2001 року.

Позивачем ОСОБА_2 не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що на придбання квартир АДРЕСА_13 та АДРЕСА_16 , що були придбані на імя відповідача ОСОБА_1 в період шлюбу сторін, але в період припинення шлюбних відносин сторін, нею витрачалися власні кошти. Належних доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять.

На теперішній час всі чотири вищевказані квартири: АДРЕСА_14 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_6 і АДРЕСА_7 , дві з яких - АДРЕСА_11 та АДРЕСА_14 , були придбані в період шлюбу сторін та в період шлюбних відносин, а дві з яких - №42 та №55, були придбані в період шлюбу сторін, але в період припинення шлюбних відносин, увійшли до складу одного нежилого приміщення - магазину загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на 1-му поверсі літ.А-4 по АДРЕСА_8 .

Свідоцтво про право власності на вказаний магазин ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано на імя ОСОБА_1 .

Таким чином, встановлено, дві квартири в буд. АДРЕСА_17 , загальною площею 49,8 кв.м., та АДРЕСА_14 , загальною площею 46,6 кв.м. були придбані в період шлюбу сторін та в період шлюбних відносин.

Загальна площа цих двох квартир становить 96,4 кв.м. 1/2 частина площі цих квартир становить 48,2 кв.м. Загальна площа спірного приміщення магазину, до складу якого входять вказані дві квартири АДРЕСА_11 та АДРЕСА_14 , становить 202,6 кв.м.

Отже, враховуючи викладене за позивачем ОСОБА_2 повинно бути визнано право власності на 48/200 частини приміщення спірного магазину, виходячи із розрахунку (202,6 кв.м. : (96,4 кв.м : 2) = 4,2, що становить - 48/200 частини приміщення.

За відповідачем ОСОБА_1 , відповідно, повинно бути визнано право власності на 152/200 частини приміщення спірного магазину.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_2 на квартири, які були придбані подружжям в період шлюбу та в період шлюбних відносин, які увійшли до складу приміщення спірного магазину, є безпідставними, оскільки такі позовні вимоги у цій справі сторонами не заявлялися та не розглядалися судом першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 травня 2012 року та додаткове рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку розділу спільного майна подружжя право власності на 48/200 частини приміщення магазину загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_9 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку розділу спільного майна подружжя право власності на 152/200 частини приміщення магазину загальною площею 202,6 кв.м., розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_9 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.Ю.Петешенкова

О.В. Свистунова