Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2022/21
Провадження № 2/273/392/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Васильчук О. В. при секретарі судових засідань Муравській В.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Баранівський районний відділ Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

В С Т А Н О В И В :

До Баранівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 (надалі позивач) до ТОВ ««Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.01.2020 приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 46 090 грн. Виконавчий напис приватного нотаріуса позивач вважає таким, що не підлягає виконанню оскільки нотаріусом було порушено процедуру його вчинення.

Так, зокрема нотаріусом було застосовано вимоги постанови КМУ від 29.06.99 №1172 зі змінами згідно постанови КМУ від 26.11.2014 №662, які постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/200284/14 було визнано незаконною та нечинною в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Таким чином, на час вчинення виконавчого напису, перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку не містив відповідного розділу, який регламентує порядок стягнення заборгованості, з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому, нотаріус був позбавлений права вчиняти спірний виконавчий напис.

Крім того, позивач зазначає про те, що за вимогою про стягнення боргу спливли строки давності, а тому, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис за кредитним договором №005-05514-080114 від 08.01.2014 року.

З огляду на викладене, позивач просив суд: визнати виконавчий напис, вчинений 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Дмитровичем, зареєстрований в реєстрі за №9904 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

При цьому, відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог згідно якої просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247ЦПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 29.01.2020 приватним нотаріусом Гуверічовим О.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 46 090 грн. (а.с. 9).

12.03.2021 на підставі вказаного вище виконавчого напису було відкрито виконавче провадження серії ВП №64813006 (а.с. 12)

Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус вчинив його з порушенням вимог законодавства, а саме не перевіривши безспірності розміру заборгованості, а відтак нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII).

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 року № 6-158цс15, яка відповідно до ст.. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати позивачем кредитної заборгованості.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

З урахуванням наведеного, слід дійти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

Вказані обставини не спростовуються і відповідачем.

Крім того, в оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014в цій частині.

Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Таким чином, кредитний договір №005-05514-080114 від 08.01.2014 року на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за кредитним договором.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Таким чином, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 гл. 16 розд. II Порядку річний строк для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника. Отже, право вимоги у стягувача виникає з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк.

Не дивлячись на викладене, відповідачем не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 порушив договір та не виконав його зобов`язання.

Так, відповідачем не надано суду ні сам кредитний договір за допомогою якого можна було б встановити строк кредитування ОСОБА_1 , ні підтверджень того, що останній отримував письмову вимогу про повернення коштів, що є необхідним для встановлення строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис.

Для правильного застосування статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у спорі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд має перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто:

1) чи існувала заборгованість узагалі;

2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі;

3) та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність достатніх доказів для спростування доводів позивача, за відсутності доказів які б підтверджували факт отримання позивачем письмової вимоги щодо повернення коштів від відповідача, враховуючи визнання позову відповідачем, з урахуванням вимог ст. 206 ЦПК України, суд вважає вимогу про скасування виконавчого напису нотаріуса такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, а тому, клопотання відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 10 000 грн до 1 907 грн., судом не розглядається, оскільки в прохальній частині позову дана вимога відсутня.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача 454 грн.

Одночасно, частину судового збору в розмірі 454 грн. суд повертає ОСОБА_1 з державного бюджету, сплаченого ним при поданні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 141, 206, 258-259, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Дмитровичем, зареєстрований в реєстрі за №9904 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Баранівському районі Житомирської області повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого 14.09.2021 року на р/р № НОМЕР_2 згідноквитанції №58 АТ «Ощадбанк» на суму 908 (дев`ятсот вісім) грн, тобто, у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Васильчук