справа № 2-3708/10
№ провадження 2/208/89/20
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л., представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами, -

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитні договори:

- 17.03.2006р. договір №UAN304, згідно якого ОСОБА_1 21.03.2006р. отримала кредит у розмірі 35 000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2009р.

- 02.11.2006р. договір №SAMDN9730, згідно якого ОСОБА_1 02.11.2006р. отримала кредит у розмірі 1 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

У порушення умов зазначених договорів відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми кредиту не виконала, відповідно до чого станом на 22.09.2010р. утворилась заборгованість:

- за кредитним договором №UAN304 від 17.03.2006р. у розмірі 53621,82 грн.;

- за кредитним договором №SAMDN9730 від 02.11.2006р. у розмірі 4 770,24 грн.;

Крім того, зобов`язання за вказаними кредитними договорами забезпечено порукою у розмірі 200,00грн., а саме:

- договором поруки №194 від 12.07.2010р., укладеним з поручителем ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами №UAN304 від 17.03.2006р. та №SAMDN9730 від 02.11.2006р.

- договором поруки №UAN304 від 17.03.2006р., укладеним з поручителем ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором№UAN304 від 17.03.2006р..

Тому просить суд стягнути на його користь:

- з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №UAN304 від 17.03.2006р. у розмірі 53 421,82 грн., станом на 22.09.2010р.;

- з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно 200 грн. заборгованість за договором поруки №194 від 12.07.2010р., укладеним з поручителем ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №UAN304 від 17.03.2006р.

- з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №SAMDN9730 від 02.11.2006р. у розмірі 4 570,24 грн., станом на 22.09.2010р.;

- з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно 200 грн. заборгованість за договором поруки № 194 від 12.07.2010р., укладеним з поручителем ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №SAMDN9730 від 02.11.2006р.;

- з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 1 950,00 грн.- витрати за надання юридичних послуг та витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 надала суду заперечення, в яких зазначає, що відповідно до умов кредитного договору №UAN304 від 17.03.2006 року (з додатками №1, №2, №3) загальна сума внесків, які необхідно повернути за вказаними додатками становить 91 595,42 грн. =(додаток №1 18 903,35 грн., додаток №2 41 444,84 грн., додаток №3 31 247,23 грн.) ОСОБА_1 стверджує, що виконала зобов`язання по кредитному договору № UAN304 від 17.03.2006 року в сумі 95 337,60 грн. Тобто по вказаному договору рахується переплата в сумі 3 742,18 грн., що стверджується банківськими квитанціями. Отже, відповідач ОСОБА_1 вважає, що заборгованості по кредитному договору №UAN304 від 17.03.2006 року у неї немає. Також, зазначає, що відсутня заборгованість за кредитним договором №SAMDN9730 від 02.11.2006 року, оскільки ОСОБА_1 було сплачено 8 710,03 грн. за даним кредитним договором, що стверджується банківськими квитанціями. В своїх поясненнях ОСОБА_1 стверджує, що заборгованість перед позивачем у неї відсутня, оскільки виконання зобов`язань проведені належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 надала до суду відзив на позовну заяву, у якій просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача стосовно ОСОБА_4 .. У відзиві представник відповідача зазначає, що ОСОБА_4 не є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», ніяких договорів з позивачем не укладала, договір поруки № 194 від 12 липня 2010р. та відомості про боржників не підписувала, з відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взагалі не знайома. Позивач не надав до суду підтвердження виконання вимоги Договору поруки №194 від 12 липня 2010 р. про направлення позивачем та докази отримання ОСОБА_4 письмової вимоги по місцю реєстрації. Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 надала суду заяву, у якій просить суд розглядати справу за відсутністю відповідача та його представника.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини не явки до суду не повідомив.

Представник позивача просить суд розглядати справу за відсутністю представника, надав суду відповідь на пояснення до заперечень відповідача та відповідь на відзив, у яких просить суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2010 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Ухвалою суду 02 серпня 2017 року заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано та призначено до судового розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду 30 січня 2018 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, залишено без розгляду.

31 січня 2019 року Постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу задоволено, ухвала суду Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року закрите підготовче засідання по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором та призначено справу до розгляду по суті.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитні договори:

- 17.03.2006р. договір №UAN304, згідно якого ОСОБА_1 21.03.2006р. отримала кредит у розмірі 35 000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2009р.

- 02.11.2006р. договір №SAMDN9730, згідно якого ОСОБА_1 02.11.2006р. отримала кредит у розмірі 1 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

У порушення умов зазначених договорів відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми кредиту не виконала, відповідно до чого станом на 22.09.2010р. утворилась заборгованість:

- за кредитним договором №UAN304 від 17.03.2006р. у розмірі 53621,82 грн.;

- за кредитним договором №SAMDN9730 від 02.11.2006р. у розмірі 4 770,24 грн.;

Крім того, зобов`язання за вказаними кредитними договорами забезпечено порукою у розмірі 200,00грн., а саме:

- договором поруки №194 від 12.07.2010р., укладеним з поручителем ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами №UAN304 від 17.03.2006р. та №SAMDN9730 від 02.11.2006р.

- договором поруки №UAN304 від 17.03.2006р., укладеним з поручителем ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором№UAN304 від 17.03.2006р..

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»: зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не представив суду жодних детальних розрахунків заявлених вимог, та не вказав за який період часу виникла заборгованість, які саме платежі прострочені, за який період часу та на підставі яких приписів законодавства чи умов договору нараховано неустойку (пеню та штраф). Позивачем не представлено доказів на підтвердження укладання та умов кредитного договору №№SAMDN9730 від 02.11.2006р..

Позивач не надав до суду підтвердження виконання вимоги Договору поруки № 194 від 12 липня 2010р. про направлення позивачем та докази отримання відповідачем ОСОБА_4 письмової вимоги про стягнення заборгованості по місцю реєстрації відповідача ОСОБА_4 , яка зареєстрована і проживає за адресою, вказаною в позовній заяві з 15.05.1972 року по теперішній час, що підтверджується копією паспорту, яка є в матеріалах справи.

Відповідачем ОСОБА_1 надано до суду копії банківських квитанцій, які підтверджують виплату заборгованості позивачу в повному обсязі.

Отже, вимоги позивача викладені в позовній заяві не містять обґрунтування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, у зв`язку з відсутність заборгованості, суд вважає необхідним відмовити в задоволені позовних вимог позивача в повному обсязі.

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 525-527, 530, 598, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 268, 272, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Похваліта С. М.