Провадження № 2/591/1261/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання - Товстухи Д.О.

позивача - ОСОБА_1

представників відповідачів - Шиянової В.В., Микитенка В.П., Давиденко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали справи № 591/7558/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Сумській області, Прокуратури Сумської області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність,

Керуючись ст. 23 ЦК України , ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 142, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, остаточно уточнивши свої вимоги, ставить питання про стягнення з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в безспірному порядку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 250 000 грн за надмірну тривалість досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001335.

Свої вимоги мотивує тим, що являється потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, яке триває понад 3,5 роки, винні особи досі не встановлені. Слідчими ігноруються його клопотання, не проведено допити свідків. Неодноразово кримінальне провадження закривалося постановами слідчих, які в подальшому були скасовані судом. Вважає, що слідство є упередженим, затягує строки досудового розслідування. Вказана бездіяльність завдає моральних страждань позивачу.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, представники відповідачів заперечували проти задоволення позову.

Головне управління Національної поліції України в Сумській області подало письмовий відзив, в якому просило в задоволенні позову відмовити. Зазначило, що в кримінальному провадженні проводяться слідчі дії. Вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження протиправної бездіяльності поліцейських Сумського ВП ГУНП в Сумській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001335. В позові відсутнє обгрунтування в чому саме полягає моральна шкода, відсутній розрахунок розміру грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 250 000,00 грн. (а.с.83-84)

Сумська обласна прокуратура надала письмовий відзив, в якому зазначила, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували наявність заподіяної прокуратурою шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача. Факт прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження та подальше скасування його постанови судом не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та шкодою. Будь-які факти спричинення душевних страждань, втрати здоров`я внаслідок бездіяльності Сумської обласної прокуратури, її посадових осіб відсутні. Тому в задоволенні позову просить відмовити (а.с.59-64).

Представник Державної казначейської служби України у Сумській області подав письмовий відзив, в якому зазначив, що позивачем належним чином не обгрунтовано факт заподіяння моральної шкоди та не наведено розрахунків розміру такої шкоди. В задоволенні позову просить відмовити (а.с.73).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 12 березня 2021 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 12 березня 2021 року відкладено підготовче судове засідання до 7 квітня 2021 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 7 квітня 2021 року оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 24 травня 2021 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 травня 2021 року призначено справу до судового розгляду на 15 липня 2021 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 15 липня 2021 року відкладено за клопотанням представника відповідача до 14 вересня 2021 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 14 вересня 2021 року відкладено розгляд справи до 19 жовтня 2021 року за клопотанням представника відповідача.

Протокольною ухвалою головуючого від 19 жовтня 2021 року за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи до 25 листопада 2021 року.

Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001335, 6 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про вчинення злочину, а саме, що 29 березня 2017 року близько 17.30 год., перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження. 7 липня 2017 року внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.15)

Згідно рапорту 29 березня 2017 року близько 17.30 год. ОСОБА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_2 перебували в під`їзді буд. АДРЕСА_1 , до них підійшла ОСОБА_3 , яка в руках тримала дерев`яний предмет, схожий на біту. В подальшому на грунті раніше виниклих неприязних відносин ОСОБА_3 влаштувала конфлікт з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в ході якого нанесла декілька ударів вказаним дерев`яним предметом по лівій руці ОСОБА_2 (а.с.16).

14 серпня 2017 року прокурором Сумської місцевої прокуратури надано вказівки про проведення слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні №0001335: допитати в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 з відомих їм обставин вчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вжити заходи щодо проведення судово-медичних експертиз для встановлення тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, вилучення відповідної медичної документації (а.с.20).

Постановою від 31 травня 2017 року ст. слідчий СВП ГУНП в Сумській області Гаташ О.В. закрив кримінальне провадження №0001335 від 7 квітня 2017 року у зв`язку з відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.18).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 серпня 2017 року скасовано постанову ст. слідчого СВП ГУНП в Сумській області Гаташ О.В. про закриття кримінального провадження №0001335 від 7 квітня 2017 року (а.с.19).

14 листопада 2017 року прокурором Сумської місцевої прокуратури надано вказівки (повторні) про проведення слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні №0001335: допитати в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 з відомих їм обставин вчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вжити заходи щодо проведення судово-медичних експертиз для встановлення тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, вилучення відповідної медичної документації (а.с.25).

Згідно довідки про стан розслідування кримінального провадження №0001335, 2 квітня 2018 року здійснення досудового розслідування доручено слідчому СВ Сумського ВП Шуляку Б.В.(а.с.111-114).

8 листопада 2018 року був проведений слідчий експеримент, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту (а.с.22-24).

18 червня 2018 року прокурором Сумської місцевої прокуратури надано вказівки (повторні) про проведення слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні №0001335: допитати в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 з відомих їм обставин вчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вжити заходи щодо проведення судово-медичних експертиз для встановлення тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, вилучення відповідної медичної документації (а.с.26).

Згідно довідки про стан розслідування кримінального провадження №0001335, 11 квітня 2019 року надано запит до УПП в Сумській області з метою отримання відеозапису з нагрудної камери працівників поліції. 11 травня 2019 року надійшла відповідь про неможливість надання відеозапису.

В порядку ст. 40 КПК України, надавалися неодноразові письмові доручення про допит в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , з відомих їм обставин вчинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На виконання яких, лише допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від надання пояснень.

31 травня 2019 року слідчим СВ Сумського ВП Шуляком Б.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001335 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.111-114)..

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 липня 2019 року, скасовано постанову слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області Шуляка Б.В. про закриття кримінального провадження №0001335, внесеного до ЄРДР 7 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України. Зобов`язано СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області поновити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001335, внесеному до ЄРДР 7 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України (а.с.27).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 6 серпня 2019 року зобов`язано слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області Шуляка Б.В. по кримінальному провадженню №0001335 розглянути клопотання від 24.07.2019 року представника ОСОБА_1 адвоката Стадника С.В. про допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , який проживає в кв. АДРЕСА_2 (а.с.28-29).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2019 року зобов`язано слідчого ВП ГУНП в Сумській області Шуляка Б.В. в строк до 20.09.2019 року розглянути клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 захисника Стадника С.В. та повідомити про результати розгляду у порядку визначеному ст. 220 КПК України, за наявності підстав винести відповідну вмотивовану постанову, у разі задоволення клопотання надати матеріали провадження згідно ст. 221 КПк України (а.с.32).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року, зобов`язано слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області, в провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження №0001335 від 07.04.2017 року, провести необхідні слідчі (розшукові) дії по кримінальному провадженню за результатами розгляду клопотання адвоката Стадника С.В. від 24.07.2019 року та допитати свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та її чоловіка на ім`я ОСОБА_6 в присутності представника потерпілого ОСОБА_1 (а.с.30).

Згідно довідки про стан розслідування кримінального провадження, 23 грудня 2019 року слідчим СВ Сумського ВП Шуляком Б.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001335 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 січня 2020 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано.

10 травня 2020 року слідчим СВ Сумського ВП Шуляком Б.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001335 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 липня 2020 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано.

24 липня 2020 року Сумської місцевою прокуратурою визначено підслідність за підрозділом дізнання Сумського ВП та здійснення досудового розслідування доручено дізнавачу сектору дізнання даного підрозділу Подолію В.В.

6 листопада 2020 року процесуальним керівником надано письмові вказівки щодо допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та її чоловіка на ім`я ОСОБА_6 з метою встановлення факту отриманих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. На виконання останніх в якості свідка було допитано свідка ОСОБА_4 , яка на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася від надання пояснень (а.с.111-114).

З вищевикладеного встановлено, що фактично за 3,5 роки слідчим не виконані вказівки прокурора, кримінальне провадження декілька разів закривалося слідчим, з подальшим скасуванням постанов слідчого ухвалами слідчого судді. Тобто рішення про закриття кримінального провадження є незаконними.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17, в якому зазначено, що шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За змістом зазначеної статті поряд із негативним обов`язком, на порушення Україною якого позивач не скаржився, держава має позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави.

Право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у статті 13 Конвенції, згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту.

Щоб вважатися ефективним і в такий спосіб відповідати статті 13 Конвенції, внутрішній засіб правового захисту повинен надати змогу компетентному національному органу як розглянути суть відповідної скарги за Конвенцією, так і забезпечити «належний захист» (див. mutatis mutandis $. 135 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 1999 року у справі «Сміт і Ґрейді проти Сполученого Королівства» (Smith and Grady v. the UK), заяви № 33985/96 і № 33986/96; $. 95 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), заява № 21987/93). Результатом такого провадження може бути, зокрема, присудження відшкодування у зв`язку з порушенням.

ЄСПЛ, оцінюючи ефективність різних національних засобів правового захисту у зв`язку з надмірною тривалістю провадження, розробив кілька критеріїв та принципів, які сформулював у своїх рішеннях. Так, ЄСПЛ вказав, що вирішальним питанням при оцінюванні ефективності засобу правового захисту у випадку скарги щодо тривалості провадження є те, чи може заявник подати цю скаргу до національних судів з вимогою конкретного відшкодування; іншими словами, чи існує будь-який засіб, який міг би вирішити його скаргу шляхом надання безпосереднього та швидкого відшкодування, а не просто опосередкованого захисту його прав, гарантованих статтею 6 Конвенції (див. mutatis mutandis § 59 рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine) від 30 березня 2004 року, заява № 66561/01). Cуд також постановив, що цей засіб вважатиметься «ефективним», якщо його можна використати, щоб прискорити постановлення рішення судом, який розглядає справу, або надати скаржникові належне відшкодування за зволікання і затримки, що вже відбулися (§ 78 того ж рішення).

Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення ЄСПЛ від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.

Встановлені в процесі слухання факти свідчать про надмірну тривалість досудового розслідування у справі. Розслідування триває понад 3,5 роки. За такий строк орган досудового розслідування мав би або закрити провадження, або звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Частиною другою статті 113 КПК України визначено, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Безпідставним є посилання відповідачів на обов`язкову наявність неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб державних органів, встановлених рішенням суду в іншій справі, як необхідної підстави для відшкодування збитків.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»; рішення ЄСПЛ від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції», заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 9 червня 2021 року у справі №№ 761/27648/19.

Отже, суд визнає факт заподіяння моральної шкоди позивачу діями відповідача, а саме винесенням незаконних рішень, тривалої бездіяльності посадових осіб пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків, не проведенні комплексу дій передбачених КПК України. Проте враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 250000 гривен завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідним стягнути з моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн.

Необхідність зазначення органу, через який грошові кошти мають перераховуватися, процесуальний закон не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910//23967/16.

Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачено відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Суд вирішуючи питання про судові витрати, керується положеннями ст. 141 ЦПК України та вважає необхідним компенсувати їх за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 23 ЦК України , ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 142, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1500 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , ІНН - НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Сумській області, адреса: м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, буд. 23.

Відповідач: Сумська обласна прокуратура, адреса: м. Суми, вуд. Г.Кондартьєва, буд. 33.

Відповідач: Державна казначейська служба України, адреса: м.Київ, вул.Бастіонна, 6, Код .

Повне рішення виготовлене 1 грудня 2021 року.

Суддя Г.В.Шелєхова