Єдиний унікальний номер 229/5004/21
Номер провадження 2/229/1012/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі: головуючого -судді Гонтар А.Л.

при секретарі Тиченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області в особі відділу обслуговування громадян№ 4 (сервісний центр) м. Дружківка про стягнення недоотриманної пенсії в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся 13 вересня 2021 року до Дружківського міського суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області в особі відділу обслуговування громадян№ 4 (сервісний центр) м. Дружківка про стягнення недоотриманної пенсії в порядку спадкування .

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді пенсії.

В установлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому було видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно цього свідоцтва, спадщина складається із пенсії у сумі 63247, 32 грн.

Після того, як він звернувся до ВОГ № 4 (сервісний центр) м. Дружківка , щодо отримання належних йому коштів, йому було сплачено 48743,44 грн. У виплаті решти коштів, йому було відмовлено.

Просить стягнути на його користь недоотриману його матір"ю пенсію у розмірі 14503,88 грн. та судові витрати .

20 вересня 2021 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду за правилами позовного провадження на 12 жовтня 2021 року (а.с.21-22).

Ухвалою Дружківського міського суду від 12 жовтня 2021 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду на 29 жовтня 2021 року (а.с.28-29).

19 жовтня 2021 року до Дружківського міського суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вони заперечували проти задоволення позову, посилаючись на ст. 46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", відповіно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно законодавства позивачу була виплачена пенсія за період з 27 вересня 2017 року по 30 листопада 2019 року у сумі 48743, 44 грн.

Щодо виплати решти пенсіі, то вони вважають, що вона не входить до складу спадщини. Просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

18 жовтня 2021 року до Дружківського міського суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача (а.с.34-35).

Позивач ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.26).

Представник позивача Сологуб С.А. не з`явився у судове засідання, надав заяву про розгляд справи у його відстуності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 26).

Представник відповідача ГУПФ України в Донецької області в особі ВОГ № 4 (сервісний центр) м.Дружківка у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.28).

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України.

Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України при застосуванні до встановлених у цій справі обставин дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на пенсію, яке нерозривно пов`язане із особою, яке відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми пенсії, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10 грудня 2019 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка померла ОСОБА_2 (а.с.13).

28 вересня 2020 року державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області у розірі 63247 грн. 32 коп. (а.с.14).

З метою отримання недоотриманої пенсії, позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із відповідною заявою, та 23 листопада 2020 року ним отримано 48743,44 грн. (а.с.15).

Оскільки позивачу була сплачена не вся недоотримана пенсія він звернувся до відповідача із заявою про виплату решти пенсїі. 03 грудня 2020 року йому була надіслана відповідь в якій відповідач посилався на ст. 46 Закону України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тому у виплаті остаточної суми, йому відмовлено (а.с.16).

З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 28 вересня 2020 року державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори у вбачається, що спадщина на яку видано це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с.14).

Отже, при здійсненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом перевірено усі обставини необхідні для здійснення такої нотаріальної дії, зокрема, що стосується складу спадкового майна. Як вже зазначалось вище, спадщина яка залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складається із недоотриманої пенсії у розмірі 63247,32 грн.

Питання визначення складу спадщини також регулюється положеннями Шостої книги Цивільного кодексу України, зокрема, статтями 1218-1219 та 1225-12321 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, наданих у листах Міністерства юстиції України від 26.12.2008 р. № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норми права у випадку колізії» та листі Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року № Н-35267-18 «Щодо порядку застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами», при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

В даному випадку, як вбачається із матеріалів позовної заяви і не заперечується відповідачем, померла перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" .

Отже, Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Натомість, слід зауважити, що свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 28 вересня 2020 року державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори у на даний час є дійсним та жодним чином не оскаржене, не скасоване та не піддано сумніву.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Посилання відповідача в судовому засіданні на положення статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, не заслуговують на увагу, оскільки вказана норма регулює отримання недоотриманої пенсії з вини пенсіонера, а в даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.

До такого ж висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №428/5418/18 (провадження № 61-48756св18).

Відповідно до чеку ПАТ «Укрпошта» від 23 листопада 2019 року відповідачем здійснена виплата пенсії позивачу ОСОБА_1 у сумі 48743,44 грн., що не було спростовано відповідачем. Таким чином, розмір недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 становить 14503,88 грн..

З огляду на викладене, суд визнає недоотриману ОСОБА_2 за життя пенсію спадковим майном позивача, право на яке виникло з моменту прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом.

Таким чином, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити на користь позивача ОСОБА_1 виплату недоотриманої пенсію після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - обґрунтовані.

У відповідності ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно зі статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270 грн.

Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 908 грн.

Суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача та зобов`язання відповідача виплати суму недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 ЗУ "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 15,16,25,328,1216,1217, 1218, 1227,1261 Цивільного Кодексу України ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання виплатити недоотримані суми пенсії - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3; ) виплатити на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 суму пенсії, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , 1935 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і залишилась недоотриманою нею за життя в розмірі 14 503 (чотирнадцять тисяч п`ятсот три) гривні 88 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3; ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 908 девятсот вісім) гривень 77 копійок, а також витрати на правову допомогу у розмірі 4600 (чотири тисячі шістсот) гривень.

Повний текст рішення виготовлений 01 грудня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. На підставі п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: А. Л. Гонтар