КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 753/20012/20

провадження № 22-ц/824/14369/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Шкоріної О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року у складі судді Заставенко М.О.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила суд стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття, та стягнути зі ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу). Припинити стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 за наказом Дарницького районного суду м. Києва № 753/14763/18 від 20 вересня 2021 року з моменту набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позову зазначала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року шлюб між її батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

Вказувала на те, що судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року стягнуто з батька ОСОБА_2 на користь її матері аліменти на утримання позивача у розмірі ј частини заробітку.

Зазначала, що на даний час ОСОБА_2 своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти та несе значні додаткові витрати на утримання позивача. Батьки проживають окремо.

Посилалася на те, що на даний час ОСОБА_1 , як власниця аліментів, позбавлена права брати участь в їх розпорядженні, оскільки не завжди до її думки та побажань прислуховується мати та їй невідомо в яких обсягах та яким чином витрачаються аліменти.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 27 серпня 2021 року позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що позивач постійно проживає зі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в рахунку на оплату житлово-комунальних послуг за червень 2021 року вказується, що за адресою: АДРЕСА_2 проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Вказує на те, що суд безпідставно дійшов висновку, що мати ОСОБА_3 витрачає на її утримання кошти у сумі більшій, ніж витрачає на її утримання її батько ОСОБА_2 .

Зазначає, що суд, посилаючись на письмові докази, надані ОСОБА_3 , зазначив, що вона витрачає усі отримані аліменти на її утримання та при цьому не взяв до уваги факти, що значна частина письмових доказів немає жодних відношень до неї, оскільки за даними платіжними документами були оплачені товари та послуги, які спожила її мати ОСОБА_3 .

Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 витратила на позивача кошти у сумі 33 092,66 грн, що становить навіть менше розміру отриманих аліментів.

Безпосередньо в апеляційній скарзі просить проводити розгляд справи з повідомленням сторін та просить вирішити її клопотання про виклик та допит свідків, заявлене в суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої та третьої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

За змістом частин четвертої, шостої, дев`ятої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду:

1) малозначних справ;

2) справ, що виникають з трудових відносин;

3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд;

4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є стягнення аліментів та дана справа відповідно до статті 274 ЦПК України не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Жодних обставин справи, які б викликали необхідність розглядати справу у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи колегією суддів не встановлено.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Також безпідставним є клопотання позивача про виклик та допит свідків для підтвердження факту проживання ОСОБА_1 з батьком, оскільки дане питання не є предметом позову у даній справі та судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні цього клопотання.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що батьки належним чином виконують свої обов`язки щодо утримання, забезпечення, виховання своєї дитини. Позивачем не доведено належними доказами те, що вона проживає разом із батьком та її мати не приймає участі у її утриманні. Вимоги позивача зводяться лише до того, що вона не отримує від матері грошові кошти на все, що вона вважає необхідним - купувати одяг, гуляти з друзями, відвідувати кафе, додаткові заняття по малюнку. Аліменти на утримання позивача стягуються на підставі виданого судового наказу.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4).

Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року у справі №753/14763/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2019 року у справі №753/4064/18 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6-8).

Відповідно до акту від 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 102).

З наданого до суду розрахунку державного виконавця вбачається, що у ОСОБА_2 станом на 01 жовтня 2020 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів (а.с. 103-104).

Позивач ОСОБА_1 навчається у ДХСШ ім. Т.Г. Шевченка та отримує стипендію у розмір 314 грн (а.с. 105).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції також установлено, що позивач має відкритий банківський рахунок та банківську картку Юніор , на яку як батько, так і мати регулярно перераховують грошові кошти, які витрачаються самостійно позивачем. Як відповідачем, ОСОБА_2 - батьком позивача, так і самим позивачем в судовому засіданні підтверджено, що доступ до її картки для зняття коштів і розрахунку є тільки у позивача, батьки можуть лише переглядати виписку по рахунку.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, з урахуванням того, що позивач була особисто присутня в судовому засіданні тричі, судом було зауважено, що ОСОБА_1 має охайний, чистий вигляд, поводить себе впевнено, ввічливо та дисципліновано, що надає суду підстави вважати, що батьки належним чином виконують свої обов`язки щодо утримання, забезпечення, виховання своєї дитини.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, колегія вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено належними доказами те, що вона проживає разом із батьком та її мати не приймає участі в її утриманні. Вимоги позивача зводяться лише до того, що вона не отримує від матері грошові кошти на все, що вона вважає необхідним - купувати одяг, гуляти з друзями, відвідувати кафе, додаткові заняття з малювання.

Матеріалами справи встановлено, що аліменти на утримання позивача стягуються на підставі виданого судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року.

Пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, питання про стягнення аліментів було вирішено судовим наказом 20 вересня 2018 року, який є чинним.

З огляду на зазначене, визнання відповідачем ОСОБА_2 заявлених позовних вимог не має правового значення при вирішенні даної справи.

Відповідно до ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Враховуючи зазначені правові норми, із заявою про зменшення розміру аліментів, або перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами має право звернутися боржник, тобто відповідач ОСОБА_2 , про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку та ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.І. Шкоріна