Провадження № 2/752/794/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

30.05.2019 року ГУ ПФУ в м. Києві звернулося до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів до ОСОБА_1

05.08.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. В редакції ч. ч. 1, 2, 3 ст. 27 ЗУ «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 року (набрання чинності 03.08.2017 року) щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного Суду у відставці виплачують органи Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України у розмірі 50 відсотків винагороди судді Конституційного Суду України. У разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного утримання судді Конституційного Суду у відставці. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми винагороди Судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок. 31.01.2018 року відповідачу було проведено відповідний перерахунок з 01.01.2018 року, при цьому, для розрахунку розміру щомісячного довічного утримання судді автоматизовано (програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ) було застосовано відсоток - 90 %, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати. Після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до норм Закону № 2136 було визначено вірний розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року, який склав 82 957, 00 грн. та розраховано суму надмірно виплачених відповідачу коштів, яка склала 277 608, 14 грн. за період з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року. Відповідача листом № 18163/03 від 12.06.2018 року було повідомлено про виникнення переплати пенсії та запропоновано повернути кошти, однак зазначену пропозицію залишено ОСОБА_1 без відповіді.

Просили стягнути з відповідача на їх користь 277 608, 14 грн. безпідставно отриманих грошових коштів.

22.10.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечував проти позову у повному обсязі.

Позивач, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засідання відсутній, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Врахувавши думку позивача, відповідача, подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зі змісту розпорядження ГУ ПФУ в м. Києві від 31.01.2018 року № 823623, вбачається, що ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання у розмірі 149 032, 20 грн. з 01.01.2018 року, з 01.02.2018 року та з 01.04.2018 року, виходячи із середньомісячної заробітної плати у розмірі 165 188,00 грн., загальний процент від середнього заробітку - 90% (а.с. 9, 10).

01.06.2018 року начальник відділу з питань призначення перерахунків пенсій № 1 Сальнюк В.М. звернулася до начальника відділу контролю за додержанням законодавства з питань пенсійного забезпечення Управління застосування пенсійного законодавства з вимогою надати дозвіл на макетну обробку по пенсійній справі ОСОБА_1 , о/р 823623/28 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при перерахунку пенсії з 01.01.2018 року програма невірно розраховує відсоток щомісячного утримання судді 90%. Виконати перерахунок коректно засобами АСКОПД/КОМЕХ неможливо. Та додатково просить відкоригувати: код надбавки 108 з 01.01.2018 року по довічно - 148 669, 20 грн. видалити; код надбавки 108 з 01.01.2018 року по довічно - 82 594, 00 грн. прописати; код виплати 158 з 01.01.2018 року по 31.01.2018 року - 149 032, 20 грн. видалити; код виплати «158» з 01.02.2018 року по 31.03.2018 року в розмірі 149 032, 20 грн. видалити; код виплати «158» з 01.04.2018 року довічно у розмірі 149 032, 20 грн. видалити; код виплати «158» з 01.01.2018 року довічно у розмірі 82 957, 00 грн. прописати (а.с. 11).

Згідно довідки № 163 про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії за період 01.01.2018 року по 31.05.2018 року ОСОБА_1 , о/р 823623/28, розмір фактично виплаченої пенсії становить 692 393, 14 грн., розмір пенсії до виплати становить 414 785, 00 грн. переплата становить 277 608, 14 грн. (а. с. 12).

Позивач посилаючись на те, що для розрахунку розміру щомісячного довічного утримання судді автоматизовано (програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ) було застосовано відсоток - 90 %, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати, та посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просили суд стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 277 608, 14 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

До осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванні відносяться особи, зокрема, які працюють на виборних посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, громадських об`єднаннях та отримують заробітну плату (винагороду) за роботу на таких посадах (ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про Конституційний Суд України», суддя Конституційного Суду у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується у розмірі 50 відсотків винагороди судді Конституційного Суду. У разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду у відставці. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми винагороди Судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного Суду у відставці виплачується безвідносно до заробітку (прибутку), що його Суддя одержав після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного Суду у відставці виплачують органи Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року за № 3-1, щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

Згідно Розділу ІІІ Порядку, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додаються: копія рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади; наказ про звільнення судді з посади; документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2); розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 3); документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи, що засвідчують особливий статус особи.

Згідно Розділу IV Порядку, при прийманні документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання: оформлює заяву про призначення щомісячного довічного утримання; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення наданих документів. Для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів. Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку. Орган, що призначає щомісячне довічне утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як встановлено Розділом V Порядку, щомісячне довічне утримання виплачується у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у грошовій формі, в установленому законодавством порядку. Виплата щомісячного довічного утримання припиняється у випадках, передбачених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Порядок виплати щомісячного довічного утримання у разі поновлення його виплати, за минулий час, за час перебування особи на повному державному утриманні, за час перебування в місцях обмеження або позбавлення волі, у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон, утримання надміру виплачених сум та відрахувань зі щомісячного довічного утримання здійснюється у порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 ЦК України)

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також, добросовісність набувача презумуються.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов ГУ ПФУ в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача, натомість, посилання позивача що для розрахунку розміру щомісячного довічного утримання судді автоматизовано (програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ) було застосовано відсоток - 90 %, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати не доводить факту недобросовісного набуття відповідачем коштів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ГУ ПФУ в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1166, 1212, 1215 ЦК України, ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ст. ст. 76-81, 89, 141, 175, 177, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив :

позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк