Провадження № 2/161/3701/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

11.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у них народилося двоє дітей - сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час їх сім`я розпалася, діти залишилися проживати разом з нею, у свою чергу відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на синів не надає. Як наслідок, вона змушена винаймати житло та одноосібно забезпечувати усі потреби дітей. У свою чергу, ОСОБА_2 працездатний, стан його здоров`я належний, останній має нерухоме майно та транспортний засіб, а також працює у ПП «ПММ», де отримує постійний дохід. Враховуючи наведене, просить суд присудити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала із викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що непрацездатність відповідача є тимчасовою, інвалідність йому не встановлювалася та важкого захворювання у нього немає. ОСОБА_2 працює на посаді директора ПП «ПММ», однак розмір його доходів їй невідомий. Разом з тим, інших осіб на утриманні у відповідача немає. Зазначила, що ведення спільного побуту між нею та ОСОБА_2 припинене понад рік тому та з того часу останній коштів на утримання синів не надає. На даний час вона проживає з дітьми на орендованій квартирі, за яку, окрім комунальних послуг, сплачує орендну плату в розмірі 8000 грн. на місяць.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, 03.12.2021 рокуподав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в якому зазначив, що внаслідок перенесеної операції він позбавлений з`явитися в судове засідання, призначене на 06.12.2021 року. При цьому, термін дії листа не працездатності, а також необхідність подальшого лікування захворювання ніг, з урахуванням можливого хірургічного втручання, позбавить його можливості взяти участь при розгляді справи до 04.01.2022 року. Просить врахувати дану обставину (а.с. 21-22). Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив.

Вирішуючи клопотання про можливість відкладення судового засідання суд враховує таке.

Так, долучені до клопотання ОСОБА_2 від 03.12.2021 року докази не свідчать про ту обставину, що останній позбавлений можливості за станом здоров`я з`явитися в судове засідання, призначене на 06.12.2021 року.

При цьому, вищевказане клопотання про відкладення судового засідання було подано відповідачем до Луцького міськрайонного суду Волинської області через канцелярію особисто. Тобто зазначене свідчить про те, що наявність у захворювання не стало перешкодою для його явки в приміщення суду.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини другої статті 233 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін або їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Оскільки відповідачналежним чином був повідомлений про день, час, місце розгляду справи, його неявка в судове засідання є повторною, свої доводи і міркування щодо позову він мав можливість викласти у відзиві на позовну заяву, проте таким своїм процесуальним правом не скористався, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та за даний час їх спільного проживання у них народилося двоє дітей - сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 4-5).

На даний час ведення спільного господарства між сторонами припинене.

Як вбачається із акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей від 10.08.2021 року, малолітні діти сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після припинення фактичних подружніх відносин між сторонами залишилися проживати разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі відповідача в матеріальному утриманні їх спільної малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є працездатним, будь-яких інших осіб на утриманні не має, розмір його заробітку суду невідомий.

Як вбачається із виписки КП «Медичне об`єднання Луцької МТГ» № 19721-21 від 30.11.2021 року, відповідачу 26.11.2021 року було проведено під СМА операцію по видаленню ліпоми передньої черевної стінки та станом на дату її видачі, ОСОБА_2 в задовільному стані виписано зі стаціонару з подальшими рекомендаціями щодо лікування (а.с. 23).

Наведене вище свідчить виключно про тимчасову втрату відповідачем працездатності, яка не пов`язана із наявністю чи набуттям інвалідності або тяжкого хронічного захворювання.

Відтак, жодних підстав вважати, що відповідач ОСОБА_2 позбавлений можливості працювати, що у розумінні ст. 182 СК України, може впливати на визначення розміру аліментів, матеріали справи не містять.

При цьому, необхідність ОСОБА_2 у подальшому лікуванні, пов`язаному із захворюванням ніг, не може бути взяа до уваги на момент розгляду судом даного спору, оскільки докази наявності таких обставин, які б стосувалися погіршення його стану здоров`я та істотно впливали на працездатність, або взагалі позбавляли останнього можливості працювати, відсутні.

Малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здорові, на обліку у лікарів не перебуває, самостійних доходів не мають.

Будь-яких доказів іншого сторонами суду надано не було.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в загальному розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей, та до досягнення ними повноліття.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає потребам дітей.

У свою чергу, жодних доказів того, що ОСОБА_2 немає можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, останній в ході розгляду справи не надав.

Слід наголосити, що з моменту отримання відповідачем копії позовної заяви із доданими до неї документами (11.11.2021 року) та по дату розгляду даної справи судом, відповідач без поважних причин не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, або ж на здійснення захисту своїх інтересів через представинка.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивач ОСОБА_2 звернулася до суду 11.08.2021 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., але не менше між 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 серпня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний тек5ст рішення складений 09 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська