МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/2717/20

заочне

"19" листопада 2021 р. Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Мазки Н.Б., розглянувши в приміщенні Макарівського районного суду Кихвськоїх області в смт Макарів Бучанського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання фіктивним правочину,

в с т а н о в и в:

представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Курочкін Олександр Олександрович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання фіктивним правочину, посилаючись на те, що 12.09.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно якому ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 25000.00 доларів США із терміном користування до 19.09.2018 року включно.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05.09.2019 року у справі №759/10977/19 була затверджена мирова угода укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до умов якої останній зобов`язався сплатити на користь ОСОБА_1 у період з моменту підписання мирової угоди до 30.06.2020 року суму коштів у розмірі 6500.00 доларів СІІІА. ОСОБА_4 був зобов`язаний здійснювати виплату на користь ОСОБА_1 кожного місяця по 650.00 доларів СІІІА. ОСОБА_2 частково виконав взяті себе зобов`язання.

Проте, у порушенням умов укладеної та затвердженої судом мирової угоди, ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобов`язання та не перераховує на користь ОСОБА_1 зазначених сум. ОСОБА_2 виконував належим чином взяті на себе зобов`язання та перераховував кожного місяця до лютого 2020 року суму рівну 650.00 доларів СІІІА в гривневому еквіваленті.

У лютому від ОСОБА_2 надійшла сума рівна гривневому еквіваленту 450.00 доларів СІІІА. У подальшому ОСОБА_2 взагалі перестав виконувати взяті на себе зобов`язання.

При цьому, 14.03.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені два договори дарування, предметом якого були нежитлові приміщення та земельна ділянка, на якій вони знаходяться.

Так, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 виробничий будинок «Виробничий комплекс», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером 786800:03:016:0001.

Зазначене нерухоме майно належало ОСОБА_2 ще до моменту розгляду справи судом про стягнення заборгованості та було відчужено ним після того, коли ОСОБА_2 перестав виконувати взяті на себе зобов`язання з метою ухилення від погашення боргу. Інших підстав відчуження вказаного майна на користь свого брата ОСОБА_1 не має.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Курочкін О.О. вважає, що договори дарування від 14.03.2020 року є фіктивними та таким, що були укладені з метою ухилення від виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 05.09.2019 року у справі №759/10977/19, якою була затверджена мирова угода між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник позивачка ОСОБА_1 адвокат Курочкін О.О. просить: - визнати недійсним договір дарування від 14.03.2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Корнієвською Наталією Валеріївною за реєстровим номером 289 та припинити право власності ОСОБА_3 на виробничий будинок «Виробничий комплекс», загальна площа якого (кв м) 500.5, матеріали стін: залізобетонні панелі, цегла, піноблоки. Опис: об`єкт нерухомого майна складається з: виробничий будинок, нежитлова будівля, деревообробний цех літер «А» загальною площею 425.7 кв м; склад літер «Б» загальною площею 74.8 кв м; літній душ літер «Ж»; навіс літер «З», сарай літер «К»; убиральня літер «Л»; огорожа №5, №6; ворота з хвірткою №7; колодязь №9. Номер запису про право власності/довірчої власності: 35936436. Адреса: АДРЕСА_1 . Судові витрати покласти на відповідачів.

Також в позовній заяві зазначено, що позивач не заперечує проти заочного рішення.

Згідно ухвали суду від 26.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно рекомендованому повідомленню про вручення поштового відправлення №066 ОСОБА_1 отримала копію ухвали суду від 26.11.2021 року.

Поштові конверти на ім`я відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повернулись до суду з відміткою працівника пошти про те, що обидва адресати відсутні за вказаними адресами.

Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.130 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідачі є особами, які належним чином повідомлені про подання відзиву на позовну заяву, але заяв, клопотань, відзиву не надали.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України наявні всі умови для проведення заочного розгляду справи.

Ухвалою від 19.11.2021 року суд прийняв рішення про прийняття заочного рішення.

Суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що згідно ухвалі Святошинскього районного суду міста Києва від 05.09.2019 року у справі №759/10977/19, затверджена мирова угода між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зобов`язався сплатити на користь ОСОБА_1 у період з моменту підписання мирової угоди до 30.06.2020 року суму коштів у розмірі 6500.00 доларів СІІІА. ОСОБА_4 був зобов`язаний здійснювати виплату на користь ОСОБА_1 кожного місяця по 650.00 доларів СІІІА (а.с.9-12).

Відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2020 року ВП №63359198, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком Віталієм Григоровичем відкрите виконавче провадження з виконання ухвали №759/10977/19 Святошинського районного суду міста Києва від 05.09.2020 року, якою затверджена мирова угода між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , (а.с.13-19).

Згідно договору дарування від 14.03.2020 року, укладеному між дарувальником ОСОБА_2 та обдарованим ОСОБА_3 , дарувальник передає у власність, а обдарований приймає у власність безоплатно майно: виробничий будинок «Виробничий комплекс», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Корнієвською Н.В., та зареєстровано в реєстрі за №289. (а.с.34, 35, 36).

Згідно вимог ст.203 ЦК України, якою регламентовані загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Вимогами ст.727 ЦК України регламентований порядок розірвання договору дарування майна за вимогою дарувальника.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, належними, допустимими, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка не є стороною договору дарування майна від 14.03.2020 року, оскільки договір укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і є наслідком їх особистого волевиявлення.

Керуючись вимогами ст. 203, 717, 727 ЦК України, ст.263-265, 280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання фіктивним правочину.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до ст.289 ЦПК України.

Заочне рішення складено 19.11.2021 року.

Суддя