Ухвала

Іменем України

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 130/74/19

провадження № 61-13494ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2021 року у складі колегії суддів: Сала Т. Б., Ковальчука О. В., Якименко М. М., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у загальній сумі 116 435,87 грн, з них: заборгованість за кредитом - 5 391,72 грн, заборгованість за процентами - 111 044,15 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки вони не зумовлені особливими і непереборними обставинами. ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, хоча поштові конверти направлялися на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, яка є ідентичною адресі, зазначеній ним в апеляційній скарзі. У матеріалах справи наявна подана 14 червня 2019 року ОСОБА_1 заява про видачу йому копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року. У цій заяві міститься підпис ОСОБА_1 у графі «копію рішення отримав» та дата - 25 червня 2019 року. Тому, твердження особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що підпис у заяві про отримання копії рішення підроблений, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, оскільки підстав ставити під сумнів належність підпису у заяві ОСОБА_1 немає. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 05 грудня 2019 року, що підтверджується штампом суду на апеляційній скарзі, тобто через 163 дні з моменту отримання ним рішення суду. У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 19 листопада 2019 року про ознайомлення з матеріалами справи 25 листопада 2019 року, та заява його представника - адвоката Григоришина Д. В. від 29 листопада 2019 року про ознайомлення з матеріалами справи 02 грудня 2019 року.

Апеляційний суд вказав, що строк на апеляційне оскарження відраховується з дня вручення повного рішення суду, а не з дня ознайомлення сторони з матеріалами справи, тому твердження ОСОБА_1 , що саме з дати ознайомлення з матеріалами справи слід відраховувати строк на апеляційне оскарження є помилковими. Доводи ОСОБА_1 про те, що він забув про те, що написав заяву про видачу копії рішення, не свідчать про поважність причин пропуску строку на оскарження рішення суду та не можуть бути підставою для його поновлення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 02 січня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява на виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року. Проте ця заява не підписана особою, яка подала апеляційну скаргу. Враховуючи норми частини восьмої статті 43, частини другої статті 183 ЦПК України, беручи до уваги те, що заява про виконання вимог ухвали апеляційного суду від 18 грудня 2019 року не містить підпису особи, яка її подала, апеляційний суд вважав, що ОСОБА_1 не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку. Таким чином він не виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Постановою Верховного Суду від 25 травня 2021 року ухвалу Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2020 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у Главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з цією нормою перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів. При цьому, суд касаційної інстанції не надавав оцінки щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду,

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 червня 2021 року продовжено строк усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року в частині вимог зазначених в цій ухвалі протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку. З урахуванням того, що Верховний Суд направив справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, беручи до уваги наявність ухвали апеляційного суду від 18 грудня 2019 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху, яка не була виконана (заява на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надійшла до суду без підпису), суд продовжив встановлений ОСОБА_1 ухвалою апеляційного суду від 18 грудня 2019 року строк для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

Оскарженою ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 02 липня 2021 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява на виконання вимог ухвали апеляційного суду, яка була мотивована тим, що судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження отримання ним рішення суду першої інстанції, з дати отримання якого мав би відраховуватися строк на апеляційне оскарження. Суд має враховувати його твердження про те, що підпис на заяві про нібито отримання ним рішення суду не його і саме він є особою, яка може підтвердити цю обставину. Власноручно написаної фрази про отримання судового рішення він не писав. Про ту обставину, що його підпис легко підробити, свідчить акт можливості підроблення підпису, а оскільки суд не є експертом з ідентифікації підписів, то і відсутні розумні причини сумніватися у його словах. Судом встановлено, що він не був повідомлений у встановленому законом порядку про розгляд справи і рішення суду йому поштою не надходило.

При відмові у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд визнав неповажними указані ОСОБА_1 у заяві щодо виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року. Повне судове рішення ухвалено та складено 15 березня 2019 року, визначений частиною першою статті 354 ЦПК України останній день строку на подання апеляційної скарги припадав на 15 квітня 2019 року. Згідно супровідного листа від 18 березня 2019 року копію рішення було направлено на адресу ОСОБА_1 , однак, поштовий конверт із його копією повернувся на адресу суду із відміткою пошти «причини повернення: за закінченням встановленого строку зберігання». У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 14 червня 2019 року про видачу йому на руки копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року. У даній заяві у графі «копію рішення отримав» міститься підпис ОСОБА_1 та зазначено дату - «25.06.2019».

Апеляційний суд відхилив аргумент апеляційної скарги про те, що підпис у заяві про отримання копії рішення підроблений, оскільки відсутні належні докази цьому факту, які були б підставою поставити під сумнів належність підпису у заяві ОСОБА_1 . Суд зазначив, що акт можливості підроблення підпису не може стверджувати про підробку підпису, оскільки ідентифікація виконавця рукописного тексту є завданням почеркознавчої експертизи або фахівця в галузі дослідження підписів та почерку, а не свідків, які такими не є, а тому вказаний акт за відсутності спеціального висновку не підтверджує позицію ОСОБА_1 . Також суд зазначив, що не отримання відповідачем судових повісток не є визначальним в даному випадку при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 після ухвалення рішення отримав його копію в приміщенні суду під розписку. А тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що у ОСОБА_1 виникло право на оскарження рішення саме після його ознайомлення з матеріалами справи (чи його представника) - 25 листопада 2019 року та 02 грудня 2019 року відповідно, на що він наголошує в апеляційній скарзі. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 05 грудня 2019 року, що підтверджується штампом суду на апеляційній скарзі, тобто через 163 дні з моменту отримання ним рішення суду. Також відповідач не обґрунтував, яким чином обставини, які він просить врахувати (наявність на утриманні дітей, статус особи, яка постраждала від торгівлі людьми, а також те, що він є вдівцем, тощо) вплинули на пропуск ним строку на апеляційне оскарження рішення суду. Інших поважних причин, які б могли бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 в заяві не зазначено, а всі доводи заявника фактично відтворюють доводи, які були наведені ним в апеляційній скарзі і яким апеляційним судом була надана відповідна оцінка в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

06 серпня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2021 року, у якій, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 16 серпня 2021 року ці недоліки було усунуто та надано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку, яке подано на виконання ухвали Верховного Суду від 16 серпня 2021 року, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що ухвалу апеляційного суду отримав поштою 07 липня 2021 року. На підтвердження указаних обставин суду надано копію конверту, адресованого Вінницьким апеляційним судом ОСОБА_1 із номером рекомендованого повідомлення № 345 та витяг із сайту ПАТ «Укрпошта» з інформацією про вручення указаного поштового відправлення 07 липня 2021 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому існують підстави для його поновлення.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції постановив оскаржену ухвалу в день її надходження до суду, що свідчить про те, що намір відмовити у допуску до апеляції у суду був заздалегідь. ОСОБА_1 зазначає, що ураховуючи, що його не було у жодному судовому засіданні, заперечень на позов він не надавав, не знав взагалі про суд, судом не надано оцінки тому, що сума стягнення в 24 рази більша ніж сума боргу, то в апеляційному порядку він має право викласти свою позицію. Оскаржена ухвала є суто формальною, без детального опису та аналізу обставин отримання чи не отримання відповідачем повного тексту рішення, що є важливим для поновлення строку. ОСОБА_1 звертає увагу, що у будь-якому випадку, при наявності сумнівів щодо дати отримання повного тексту рішення, з якої починається відлік строку на апеляційне оскарження, набагато вагоміше значення має право особи на саме апеляційне оскарження. Головним, що не ураховано в ухвалі апеляційної інстанції є те, що у матеріалах справи відсутні допустимі та належні докази отримання ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд мав урахувати твердження ОСОБА_1 про те, що підпис на заяві про нібито отримання ним рішення не його, оскільки саме відповідач є особою, яка може підтвердити проставлення такого підпису і отримання рішення. Оскільки суд не є експертом з ідентифікації підписів, то відсутні розумні причини сумніватись у словах особи, яка подала апеляційну скаргу. У заяві про нібито отримання судового рішення відсутня власноруч написана ОСОБА_1 фраза про отримання рішення, а є надрукованою. Про те, що підпис відповідача легко підробити свідчить акт можливості підроблення підпису, де люди засвідчили, що без зайвих труднощів скопіювали підпис ОСОБА_1 . Однак апеляційний суд поверхнево підійшов до даного аргументу та не надав йому оцінки, з якої було б чітко видно чому суд відхиляє даний аргумент. Єдиним належним доказом отримання відповідачем фотокопії рішення є дата ознайомлення із матеріалами справи 25 листопада 2019 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (стаття 272 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Встановивши, що підстави, указані у заяві ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук