Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"01" листопада 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О., за участю секретаря судового засідання Ситнік О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивачка звернулася з зазначеним позовом до суду. У обґрунтування позову зазначила, що вона уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,29 листопада 1997 року та перебувала з ним в шлюбі до 14 березня 2016 року, по день його смерті. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина та позивачка є спадкоємицею першої черги за законом, як дружина померлого. Так, позивачка проживала з чоловіком за однією адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. Спадкодавцю належала на підставі рішення виконкому Талаківської селищної Ради народних депутатів від 15 серпня 2001 року земельна ділянка площею 0,0607 га, розташована на території Кальміуського (Іллічівського) району в селищі Талаківка, у садовому товаристві «Берізка», призначенням земельної ділянки є ведення садівництва. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, власником якої був спадкодавець ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі викладеного позивачка просила поновити строк для прийняття спадщини на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0607 га, розташованої на території Кальміуського (Іллічівського) району міста Маріуполя Донецької області у селищі Талаківка, у садовому товаристві «Берізка» після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 грудня 2020 року позивачкою було уточнено позовні вимоги, відповідно до яких, остання перебувала в фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 з 1986 року, вони мали спільний бюджет та вели разом господарство. У 2001 році ОСОБА_3 отримав зазначену земельну ділянку. 29 листопада 1997 року позивачка та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 834. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Позивачка проживала разом із чоловіком по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , позивачка є спадкоємицею першої черги за законом, як дружина померлого. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак позивачці було усно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.Враховуючи факт неприйняття спадщини спадкодавцем, його обіцянку відмовитися від спадщини на користь позивачки, а також факт того, що спадкодавцем відповідачеві було подаровано квартиру, позивачка вважає, що має право отримати у приватну власність земельну ділянку неподільною, як ціле. На підставі викладеного, просила поновити їй строк для прийняття спадщини на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 0,0607 та, розташовану на території Кальміуського (Іллічівського) району міста Маріуполя Донецької області у селищі Талаківка, у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_3 » після смерті ОСОБА_3 .

Позивачка у судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявні електронні повідомлення від відповідача, отже суд розцінює це як обізнаність відповідача про наявність спору в суді. У вказаних повідомленнях відповідач висловлює свою думку з приводу квартири, що була передана останньому за угодою дарування від батька. З приводу заявлених позивачкою позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки, відповідач пояснень не надав.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб 29 листопада 1997 року із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу дружині залишено прізвище ОСОБА_5 .

Також, судом було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином померлого ОСОБА_3 , 1930 року народження.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю №І-ДН №061551, ОСОБА_4 в власником земельної ділянки 0,0670га, що розташована на території АДРЕСА_2 , у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_3 », призначенням земельної ділянки є ведення садівництва. Земельна ділянка надана на підставі рішення Виконкому Талаківської селищної Ради народних депутатів №34.1 від 15 серпня 2001 року.

Згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суду було надано письмові пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ..

Так, свідком ОСОБА_9 повідомлено, що позивачку по справі вона знає з 1985 року та може підтвердити, що остання перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 та вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 до смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_6 , останній є давнім приятелем померлого ОСОБА_3 та йому відомо, що ОСОБА_3 перебував в цивільному шлюбі з ОСОБА_1 з 1986 року та вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово їздив до них на дачу.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що підтримує дружні відносини з ОСОБА_1 з 1950 року та знала її чоловіка ОСОБА_3 . ОСОБА_1 проживали разом з чоловіком з 1997 року по 2016 рік за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, вона неодноразово перебувала на їх дачі, що розташована в садовому товаристві «Берізка» в с.Талаківка м.Маріуполя. За життя ОСОБА_3 неодноразово казав, що ця ділянка є подарунком дружині ОСОБА_1 .

З письмових пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що з 1986 року він знайомий з ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого ОСОБА_3 . Йому відомо, що подружжя проживало за адресою: АДРЕСА_1 по 2016 рік, а також те, що ОСОБА_3 подарував дачу в СТ «Берізка» своїй дружині ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивачка по справі ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивачки відсутня можливість отримати право власності на спадкове майно, у зв`язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку.

Разом з тим, суд враховує права сина померлого ОСОБА_3 ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі та також як спадкоємець першої черги має право на отримання спадщини за законом після смерті батька. У даному випадку також враховуються положення норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України та ч. 3 ст. 1296 ЦК України, за якими незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.

Також, слід зазначити, що посилання відповідача у його електронних повідомленнях щодо заперечення прав позивачки на квартиру, що була передана йому за угодою дарування від батька, є помилковим, оскільки в даній справи не ставиться вказане питання.

Отже, відповідно до викладених норм чинного законодавства, обѓрунтованими є вимоги позивачки про визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 0,0607 га, що розташована на території Кальміуського (Іллічівського) району міста Маріуполя Донецької області у селищі Талаківка, у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_3 » після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частину (об`єкт права спільної сумісної власності подружжя), а також на 1/4 частину (як спадкоємець першої черги). Загальний розмір складає 3/4 частини.

На підставі викладеного позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання за позивачкою права власності на майно в розмірі 3/4 частини земельної ділянки.

Щодо позовних вимог про поновлення позивачці строку для прийняття спадщини, суд вважає їх недоцільними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки даним рішенням судом вирішено питання про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.182, 328, 392, 1216, 1218,12621, 1268, 1269, 1297, 1299 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за законом на 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,0607 га, що розташована на території Кальміуського (Іллічівського) району міста Маріуполя Донецької області у селищі Тлаківка, у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_3 », після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини земельної ділянки, площею 0,0607 га, що розташована на території Кальміуського (Іллічівського) району міста Маріуполя Донецької області у селищі Тлаківка, у садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_3 », після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя: Ю. О. Матвєєва