ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2279/21 Номер провадження 22-ц/814/2660/21Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області, ухвалене 30 вересня 2021 року у складі судді Стрюк Л.І. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 3000 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.03.2010 року, який рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07.07.2020 року було розірвано.

Зазначала, що від шлюбу у них народилася дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Вказувала, що на даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 19.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила рішення місцевого суду змінити та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 3000 грн, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Також не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки дитина проживає разом з ним.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процессуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Місцевим судом вірно встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07.07.2020 року шлюб укладений між сторонами розірвано (а.с.7).

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), який проживає з матір`ю (а.с.6).

Також встановлено, що матеріальної допомоги відповідач не надає, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також з урахуванням інтересів дитини для забезпечення гармонійного розвитку дитини визначив суму стягнення аліментів у розмір 1500 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина 3 статті 51 Конституції України).

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Та обставина, що сімейним законодавством визначений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є безумовною підставою для стягнення саме такого розміру аліментів, оскільки при вирішенні цього спору слід насамперед враховувати інтереси дитини та її право на достатній рівень матеріального забезпечення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, місцевий суд врахував обставини, що мають істотне значення, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 грн щомісячно.

Колегія суддів вважає, що вказаний розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставним є посилання позивача на те, що розмір аліментів повинен становити 3000 грн., оскільки на ОСОБА_1 , як на позивача, покладається обов`язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню, проте позивачем не обґрунтовано необхідності стягнення на дитину аліментів у заявленому нею розмірі та не надано належних, допустимих та достовірних доказів щодо вказаного розміру аліментів, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 77, 78, 79, 81 ЦПК України), а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Крім того, і сама позивач, як матір дитини, зобов`язана брати участь в утриманні дитини нарівні з відповідачем.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він проживає разом з сином, а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів не заслуговують на увагу, оскільки проживання разом в одному будинку не звільняє його від обов`язку утримувати свою дитину до досягнення повноліття.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтами наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль