Справа №949/1136/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук О.М.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно для спадкоємців за заповітом, в тому числі житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0385, площею 0,1500 га. Він та відповідач по справі ОСОБА_2 , який є його рідним братом, є спадкоємцями за заповітом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не зміг, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У зв`язку з цим, він був змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі, а також просить суд задовольнити позов частково, а саме визнати за ним право власності житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , а позовні вимоги в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку, залишити без розгляду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та заперечень не має.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 16 березня 2018 року секретарем Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, спадкодавець ОСОБА_3 "в рівних долях по 1/2 частині всього свого майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право", заповіла своїм синам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Як вбачається із архівної довідки №762/01-24 від 25 серпня 2021 року, виданої Рівненським обласним державним нотаріальним архівом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа №62/2021. 23 березня 2021 року із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої ОСОБА_1 . Крім того, 23 березня 2021 року із заявою про відмову від належного йому спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , звернувся син померлої ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.16).

Із долученої до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини вбачається, що останній відмовився від прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_3 , на користь свого брата ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами (1960 року побудови), що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області №721 від 08 квітня 2021 року (а.с.8).

Згідно довідки №128 від 26 квітня 2021 року, виданої КП "Дубровицьке міське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що інформація про реєстрацію права власності та про власника житлового будинку до 2013 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня (а.с.14).

Згідно виписки з інветаризаційної справи про технійчний стан житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за №129 від 26 квітня 2021 року, виданої КП "Дубровицьке міське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно реєстрових книг станом на 07 квітня 2021 року, не зареєстровано (а.с.15).

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1960 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов`язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , хоча і не здійснила його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_3 є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_1 згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлої ОСОБА_3 , а саме житлового будинку і набув право власності на нього.

Згідно вимог статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 добровільно подав заяву про залишення без розгляду позовних вимог щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0385, площею 0,1500 га, згідно Державного акта на право власності на земельну дяілянку серії ЯК №420707, виданого 20 грудня 2010 року управлінням Держкомзему у Дубровицькому районі, що належала його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що вказані позовні вимоги слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 328, 377, 392, 1216, 1218, 1235, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 200, 247, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого КП "Дубровицьке міське бюро технічної інвентаризації" станом на 07 квітня 2021 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0385, площею 0,1500 га, згідно Державного акта на право власності на земельну дяілянку серії ЯК №420707, виданого 20 грудня 2010 року управлінням Держкомзему у Дубровицькому районі, що належала його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 06 грудня 2021 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор