Справа № 182/4456/21
Провадження № 2/0182/2457/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.11.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Гавриленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. За своє життя мати розпорядилась належним їй майном та склала заповіт, згідно з яким земельну ділянку, площею 3,75 га, розташовану на території Нововоронцовської селищної ради Нововоронцовського району Херсонської області заповіла своєму сину ОСОБА_2 , тобто, відповідачу по справі. Зважаючи на родинні відносини та враховуючи, що вона перебувала за межами території України, вона не заперечувала про те, щоб відповідач оформив майно після смерті матері на себе. За заявою відповідача по справі, державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори 07.06.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, після смерті матері залишилась частина спадщини, яка не була охоплена заповітом, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 . Вона, маючи намір переоформити документи на спадковий будинок на себе, звернулась до нотаріальної контори. Однак, у прийнятті заяви їй було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення суду, яким визначити їй додатковий строк у три місяця для подання заяви про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.50).

Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він також просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.48).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис № 19, складений Шолоховською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.10). Як вбачається із спадкової справи № 447/2015, заведеної до майна померлої ОСОБА_3 , за час свого життя спадкодавиця розпорядилася належним їй майном та 18 березня 2015 року склала заповіт на ім`я ОСОБА_2 (а.с.31), яким на випадок своєї смерті заповідала йому приватизовану земельну ділянку, розташовану на території Нововоронцовської селищної ради Нововоронцовського району Херсонської області. 07 червня 2016 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Черниш М.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.34). При цьому, відповідно до матеріалів справи, 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки на день смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який не був охоплений заповітом (а.с.35). Однак, постановою від 16 квітня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини (а.с.42). Як вбачається з матеріалів справи, вказаний строк для прийняття позивачкою спадку після смерті матері був пропущений з поважних причин, які полягають в необізнаності щодо спадкового майна. Тобто, обставини, на які посилається позивач як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої, заслуговують на увагу та, на думку суду, є поважними.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності із ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, суд вважає, що дані обставини пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами для спадкоємця, тому суд визнає їх поважними і вважає доцільним надати ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, ст.1270, ч.3 ст.1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, протягом трьох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу.

Строк для прийняття спадщини рахувати з дня набуття чинності рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал