Провадження №22-ц/801/2539/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач :Якименко М. М.
УХВАЛА

01 грудня 2021 рокуСправа № 127/11940/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Панасюка О.С., Сала Т.Б.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького апеляційного суду надійшла вказана апеляційна скарга з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимог, встановлених ст.356 ЦПК України та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме: надання належним чином оформлену апеляційну скаргу, яка б відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України та надання доказів про сплату судового збору в оригіналі платіжного документа або надання доказів в підтвердження обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору. Попереджено скаржників про те, що в разі невиконання вимог цієї ухвали в указаний строк, скарга буде вважатись неподаною і повернута особам, які її подали.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції також роз`яснив положення п.п.2,11 ч.3 ст.2 ЦПК України, відповідно до яких повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами(принципами) цивільного судочинства.

26 листопада 2021 року на виконання вимог зазначеної ухвали від скаржників надійшла апеляційна скарга з клопотанням, в якому вони просять звільнити їх від сплати судового збору та надали відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року.

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги, яка є ідентичною попередній, суд встановив, що вимоги ухвали Вінницького апеляційного суду від 12.11.2021 скаржниками не виконано та свідомо проігноровано вказівки, які зазначав суд, залишаючи скаргу без руху.

Так, зокрема серед іншого, скаржники зазначають: «відповідач ОСОБА_3 звільнена з роботи за підробленою документацією злочинною групою посадових осіб за попередньою змовою Вінницького національного медичного університету з укриттям їх злочинів за попередньою змовою поліції, прокуратури, суду, СБУ, ДБР, що утворили злочинну організацію м. Вінниці», «…суддя ОСОБА_4 , виконуючи явно злочинний наказ(розпорядження) про задоволення позову…..», «…. суддя ОСОБА_4 склала офіційний документ з неправдивими відомостями- скоїла злочин за ознаками ст.ст.366,367 КК України», « … суддя ОСОБА_4 прийняла участь у злочинній організації, стала на шлях приховування злочину, …… скоїла злочин за ознаками ст.ст109,170,255,256,364-367,396,356 КК України», «голова ВМС ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 не направила заяву про відвід на авторозподіл, а протиправно, незаконно передала заяву про відвід судді ОСОБА_4 ….., тобто голова суду ОСОБА_5 , вступивши за попередньою змовою з ОСОБА_4 скоїли злочин за ознаками ст.ст. 109,170, 356,364-367, 396 КК України», «суддя ОСОБА_4 за попередньою змовою з суддею ОСОБА_6 вигадали нову гру з метою подальших знущань над нами, приховати злочинну групу суддів за попередньою змовою своїх колег, що є кінцевим результатом їх неупередженою, нечесної, злочинної роботи», «завдяки організованій злочинності і корупції у Вінницькому міському суді та групи суддів за попередньою змовою Апеляційного суду м. Вінниці, вчиненням ними сукупності злочинів проти правосуддя та інших тяжких закінчених злочинів з тяжкими наслідками-завданням істотної шкоди нам…», «…описане вище є корупційною схемою КП ВМР «ВМТЕ», правоохоронних органів та групи суддів за попередньою змовою Вінницького міського та апеляційного судів».

На підставі викладеного вище Вінницький апеляційний суд вважає, що звернення відповідачів з апеляційною скаргою, у якій повторно неодноразово використані некоректні, принизливі, глумливі, образливі висловлювання щодо суддів та судовою системи загалом, є виявом очевидної неповаги, не спрямоване на ефективний захист їх прав, свобод та інтересів, а тому суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Ч.4 ст.44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Апеляційний суд звертає увагу, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зловживанням процесуальними правами та повернення їм апеляційної скарги. Водночас, апеляційний суд вважає, що з метою запобігання в подальшому зловживанням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 процесуальними правами, до них необхідно застосувати заходи процесуального примусу, а саме стягнути з кожного в дохід державного бюджету штраф в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що з 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 143, 148, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати, що звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2021 року повернути особам які її подали.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2270,00 грн, та стягнути з кожного вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.С. Панасюк

Т.Б. Сало