П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/4896/20

Номер провадження 22-ц/824/11073/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Чех Н. А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року (а.с. 101-104) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 25 червня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направило апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просило ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що викладені в оскаржуваній ухвалі обставини щодо перенесення розгляду справи три рази, не відповідають дійсності.

Скаржник зазначає, що в прохальній частині позовної заяви останній просив, зокрема, у разі розгляду позовної заяви в порядку загального позовного провадження, розгляд справи здійснювати за відсутністю позивача, а у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Таким чином, на думку скаржника, у суду першої інстанції були відсутні підстави для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду в порядку п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Скаржник зазначає, що листи у яких суд першої інстанції просить забезпечити його явку в судове засідання були отримані ним до того, як позивач направив відповідь на відзив до суду за відсутністю представника позивача, після чого, судом першої інстанції не було повторно зобов`язано позивача з`явитися до суду, у зв`язку з чим, дізнавшись про наступне судове засідання, позивачем було направлено клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Таким чином, на думку скаржника, посилання суду першої інстанції на відсутність заяви про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за відсутності позивача, не відповідають матеріалам справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 липня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 липня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та звітом про відправку судової повістки-повідомлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з наявних в матеріалах справи відомостей про належне повідомлення позивача про засідання, призначені на: 29 жовтня, 14 грудня, 2020 року, 22 лютого, 05 квітня та 26 травня 2021 року та з відсутності заяв позивача про відкладення розгляду справи з поважних причин.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що у прохальній частині позовної заяви позивач просив, зокрема, у разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження, призначений розгляд справи здійснювати за відсутністю представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 04 зв.ч.).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року продовжено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 29 жовтня 2020 року. Явку представника позивача до суду визнано обов`язковою (а.с. 41-42).

У судове засідання призначене на 29 жовтня 2020 року представник позивача не з`явився (а.с. 49) направивши клопотання, яке надійшло на адресу суду 03 вересня 2020 року, про розгляд справи у відсутність його представника (а.с. 46).

29 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва на адресу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направлено лист про відкладення розгляду справи на 14 грудня 2020 року та зазначено про те, що явка його представника у судове засідання призначене на вищевказану дату визнана судом обов`язковою (а.с. 50), яке було отримано товариством 17 листопада 2020 року (а.с. 52).

У судове засідання призначене на 14 грудня 2020 року представник позивача не з`явився (а.с. 58) направивши клопотання про відкладення розгляду справи. Причини про неможливість з`явитися до суду у зазначену дату, представник позивача не зазначив (а.с. 54, 57).

14 грудня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва на адресу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направлено лист про відкладення розгляду справи на 22 лютого 2021 року та зазначено про те, що явка його представника у судове засідання призначене на вищевказану дату визнана судом обов`язковою (а.с. 59), яке було отримано товариством 25 січня 2021 року (а.с. 61).

У судове засідання призначене на 22 лютого 2021 року представник позивача не з`явився (а.с. 66) направивши клопотання про відкладення розгляду справи. Про причини неможливості з`явитися до суду у зазначену дату, представник позивача не зазначив (а.с. 63-64).

У наступні судові засідання призначені: на 05 квітня 2021 року та 26 травня 2021 року позивач викликався судовою повісткою, про обов`язковість явки представника позивача в зазначені судові засідання, судом не зазначалось.

Так, у судове засідання призначене на 05 квітня 2021 року позивач не з`явився (а.с. 74) направивши клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 70, 73).

У судове засідання призначене на 26 травня 2021 року позивач не зявився (а.с. 99-100) направивши клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 96).

Так, відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень частин 1, 5 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з виникненням у суду першої інстанції ряду питань, з метою всебічного розгляду справи, явка представника позивача в судові засідання призначені на 29 жовтня, 14 грудня 2020 року, 22 лютого 2021 року судом першої інстанції була визнана обов`язковою. Проте, у зазначені судові засідання представник позивача не з`явився, щоразу направляючи заяву про відкладення розгляду справи.

В подальшому, відкладаючи судові засідання призначені на 05 квітня 2021 року та 26 травня 2021 року суд першої інстанції явку представника позивача в судові засідання обов`язковою не визнавав. При цьому, 16 квітня 2021 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутність.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахувавши наявність направленого позивачем клопотання про розгляд справи у його відсутність, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 УПК України.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо вимоги позивача про розподіл судових витрат за подання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» позовної заяви та апеляційної скарги, слід зазначити наступне.

Згідно частини 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

З вказаного вбачається, що питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом позовної заяви у суді першої інстанції вирішується зазначеним судом під час ухвалення рішення суду, про що зазначається у його резолютивній частині. Таким чином, вимога позивача зазначена в апеляційній скарзі про розподіл судових витрат понесених ним у результаті подання позовної заяви, не підлягає задоволенню. Крім того, колегія суддів вважає, що вимога скаржника про розподіл судових витрат за подання ним апеляційної скарги, в даному випадку, є безпідставна, оскільки стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому розгляду справи, у разі задоволення апеляційної скарги, не передбачена нормами чинного законодавства України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова