П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, Київська місцева прокуратура № 9, Служба ювенальної провенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, Генеральна прокуратура України, Українська Православна Церква Київської Митрополії, Проект телеканалу СТБ «Слідство ведуть екстрасенси», Проект телеканалу СТБ «Один за всіх» про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей.

Свої вимоги мотивував тим, що він перебував з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року, від якого у них народились діти: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2010 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу він не має змоги бачитися з дітьми та приймати участь в їх вихованні через створені відповідачами перешкоди. Зазначає, що він звертався до Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві з заявами про вчинення відповідачами злочинів, разом з тим, Солом`янське РУГУ МВС України в м. Києві на його заяви надає відповіді про необхідність звернення до суду в порядку СК України. Крім того він звертався до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації із заявами про виконання розпорядження та проведення профілактичної бесіди з ОСОБА_2 щодо невиконання регламенту побачень з дітьми, проте отримав відповіді, з яких вбачається, що ним не надано доказів вчинення йому перешкод у спілкуванні з дітьми. Також зазначалось про відсутність у дітей бажання зустрічатися з батьком. У зв`язку з вищевикладеним просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей шляхом відібрання та передачі їх ОСОБА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

24.09.2021 року відповідачі направили відзив на апеляційну скаргу, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03 червня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Сторони проживають окремо, а їх діти на даний час мешкають з їх матір`ю - ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей шляхом їх відібрання та передачі батьку не знайшли свого підтвердження та не відповідають інтересам дітей.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначав, що після розірвання шлюбу він не має змоги бачитися з дітьми та приймати участь в їх вихованні через створені відповідачами перешкоди, у зв`язку з чим просив усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей.

Доводячи обґрунтованість своїх вимог ОСОБА_1 посилався на звернення до Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві із заявами про вчинення відповідачами злочинів. Разом з тим, Солом`янське РУГУ МВС України в м. Києві не підтвердило факту вчинення відповідачами кримінально-караних дій.

Позивач також звертався до Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації із заявами про виконання розпорядження та проведення профілактичної бесіди з ОСОБА_2 щодо невиконання регламенту побачень з дітьми, проте отримав відповіді, з яких вбачається не підтвердження фактів вчинення йому перешкод у спілкуванні з дітьми.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідачі по справі зазначали, що після розірвання шлюбу з позивачем діти постійно проживають з матір`ю - ОСОБА_2 та перебувають на її повному утриманні. У квартирі, де вони проживають, створені всі необхідні умови для дітей. Посилання позивача на те, що до дітей застосовується психологічне, фізичне та інші види насильства не відповідають дійсності. Діти неодноразово відвідували психологів, за висновками яких жодні ознаки насильства щодо них відсутні. Жодних перешкод у спілкуванні дітей з позивачем ні ОСОБА_2 , ні інші члени її сім`ї не чинять. Діти самостійно відмовилися спілкуватися з батьком, оскільки він поводиться агресивно. Також зазначали, що ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дітей, ухиляється від обов`язку зі сплати аліментів.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 500 гривень щомісяця.

Згідно розрахунку головного державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 17 січня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 по виплаті аліментів становить 35580 гривень 60 копійок.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, відібрання дітей. З цього рішення вбачається, що судом не було встановлено, що ОСОБА_1 чинилися перешкоди в спілкуванні з дітьми.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2015 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року залишено без змін.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей.

З наданого до суду суду висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 вересня 2019 року № 108-13062 вбачається, що органом опіки та піклування доказів чинення перешкод ОСОБА_2 . ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, ОСОБА_5 , 2007 року народження, та ОСОБА_6 , 2010 року народження, не встановлено. Органом опіки та піклування не виявлено наявності загрози для життя, здоров`я і морального виховання малолітніх та не вбачається за доцільне відібрання дітей від матері та передання їх батьку, як того вимагав в своєму позові ОСОБА_6 ..

Позивач заперечував проти висновку органу опіки та піклування, проте доказів на спростування наданого висновку як до суду першої інстанції так і до апеляційного суду не надав. Таким чином суд вважає, що зазначений висновок зроблений відповідним держаним органом з урахуванням інтересів дітей та на підставі вивчення обставин взаємовідносин сторін та їх дітей.

З огляду на все вищевказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що вимога позивача про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей шляхом їх відібрання від матері та передачі батьку не знайшла свого підтвердження та не відповідає інтересам дітей, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько