Провадження № 2/679/508/2021
Справа № 679/1226/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

судді Стасюка Р.М.,

секретар судових засідань Дмітрієва О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Оліферук Ж.А. звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування такого остання зазначила, що 09 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. на підставі заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», ст 87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №2705, яким нотаріусом звернено стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості від 03 березня 2019 року, який укладений між останнім та ТОВ «ФК Дінеро», правонаступником якого стало ТОВ «Вердикт-Капітал» на підставі договору №22-08/19 про відступлення прав вимоги від 22.08.2019 року, в розмірі 28363,22 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.08.2019 року по 20.02.2021 року. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати в сумі 1000 грн., яка включена до суми боргу боржника перед стягувачем.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М в межах виконавчого провадження №65241672 від 22.04.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача зазначає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» про безспірність заборгованості та не дотримався порядку вчинення нотаріальних дій, вчинивши виконавчий напис не на передбачуваному Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально непосвідчений.

Так, ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «Дінеро» уклав електронний кредитний договір AG2490311 від 03.03.2019 року та в подальшому здійснював погашення заборгованості шляхом переказу коштів за допомогою сервісу онлайн платежів.

Про те, що ТОВ «ФК «Дінеро» відступила право вимоги ФК «Вердикт-Капітал» стало відомо із оскаржуваного виконавчого напису вперше.

ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному договору, не направлялись вимоги про погашення заборгованості та повідомлення про зміну кредитора.

Тому, з огляду на вищевикладене невідомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним.

Представник позивача вказує, що про існування заборгованості 28363,22 грн., яку має сплачувати для ТОВ «Вердикт-Капітал», ОСОБА_1 дізнався після відкриття виконавчого провадження зі зверненням стягнення на його дохід на підставі оскаржуваного виконавчого напису.

З огляду на те, що ОСОБА_1 погашав заборгованість, то сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, оскільки розмір боргових зобов`язань Позивача перед фінансовою компанією, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим належно складеною випискою по рахунку позивача за кредитним договором з відображенням сум які погашенні та періодів нарахування відсотків.

На підставі наведеного позивач, посилаючись на ст. ст. 18, 202, 216, 256, 257, 261, 262, 526, 551, 612, 1054, 1212 ЦК України, ст. ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», просить визнати виконавчий напис № 2705 від 09.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» заборгованості в сумі 29363,22 грн таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 2500 грн.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив, а третя особа пояснень на позовну заяву не надали.

Будь-яких інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

01 грудня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову та 30 листопада 2021 року представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, 23.11.2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Оліферук Ж.А. подала до суду заяву про розгляд справи без сторони позивача та передставника, в ній же зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовільнити.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт-Капітал», повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача- приватний нотаріус Івано-Франківськго міського нотаріального округу Личук Т.В., повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

Судом установлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Дінеро», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22.08.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №AG2490311 від 03.03.2019 року.

09.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №2705, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості за кредитним договором №AG2490311 від 03.03.2019 року (арк. спр. 6).

Згідно означеного оскарженого виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 22.08.2019 року по 20.02.2021 року. Сума заборгованості за кредитним договором складає 28363,22 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9200 грн; сума заборгованості за відсотками та комісіями - 19163,22 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із ТОВ «Вердикт-Капітал» в розмірі 1000 грн, яка підлягає стягненню з позивача на користь ТОВ «Вердикт-Капітал». Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача, згідно виконавчого напису, складає 29363,22 грн.

22.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчукам Р.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65241672 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису (арк. спр. 7).

Оскільки позивач вважає, що ТОВ «Вердикт-Капітал» протиправно намагається в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання його грошового зобов`язання, як боржником, а також те, що означений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. протиправно, без належних на те правових підстав, то ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Таким чином між сторонами виник спір у сфері кредитних правовідносин. При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок).

Означеним Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно пункту 3 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Окрім того суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17.

Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Як убачається із матеріалів справи, нотаріус видав спірний виконавчий напис керуючись пунктом 2 Переліку щодо стягнення заборгованості на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін, у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано нечинною.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріус Личук Т.В. керувався нормами Переліку, які за рішенням суду були визнані нечинними.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису): «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Тому, на думку суду, у зв`язку з тим, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Така правова позиція висловлена у постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21).

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та застосував норми законодавства, які на момент вчинення виконавчого напису на підставі рішення суду були визнані нечинними. В зв`язку з чим суд погоджується з доводами представника позивача з даного приводу.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, зазначивши, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, відповідач на підтвердження наявності заборгованості у позивача перед ним, її розміру та безспірності жодних доказів суду не надав, зважаючи, що справа перебуває на розгляді з 28 вересня 2021 року А тому, будь-яким чином перевірити правомірність вчинення такого виконавчого напису та безспірність заборгованості по наданих ТОВ «Вердикт-Капітал»» для приватного нотаріуса Личук Т.В документах суд позбавлений можливості.

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості, або первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначені у написі є безспірними.

Також, позивач у позовній заяві зазначає, що йому по вищевказаному кредитному договору , не направлялись вимоги про погашення заборгованості та повідомлення про зміну кредитора, виходячи з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед товариством, не спростованої відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 2705, що вчинений 09 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості, в розмірі 29363,22 грн. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 908 грн. судового збору.

Окрім того, згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом установлено, що 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Оліферук Ж.А. договір про надання правової допомоги.

Предметом зазначеного вище договору є надання адвокатом правової допомоги усіма законними методами та способами, що пов`язана чи може бути пов`язана із захистом та відновленням порушених, невизначених прав та зак. інтересів у цивільній справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.

В ньому ж зазначено, що за адвокатські послуги клієнт сплачує адвокату винагороду погоджену за взаємною угодою сторін 2500 грн., в якій входять усні/письмові консультації, адвокатські запити, написання позовної заяви, відзиви/відповіді на відзив, ознайомлення з документами, матеріалами справи, транспортні, поштові, телефонні витрати, інше.

Відповідно до даних квитанції до прибуткового касового ордеру від 27 вересня 2021 року, яка містить дані про отримання адвокатом Оліферук Ж.А. грошових коштів у сумі 2500 грн. позивач виконав своє зобов`язання за договором та сплатив суму гонорару в розмірі обумовленого в договорі про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України, зважаючи на заперечення відповідача щодо задоволення позову та стягнення з неї судових витрат.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у додатковій угоді розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Надання адвокатом Оліферук Ж.А. позивачу правничих послуг підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 17 серпня 2021 року, актом виконаних робіт від 27 вересня 2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордера від 27 вересняа 2021 року.

Згідно даних акту виконаних робіт від 27 вересня 2021 року адвокатом на користь клієнта здійснено послуги:кнсультація, ознайомлення з документами, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні питання: 17-19.08.2021 р. - всього по часу 2 год.- 300 грн.;адвокатський запит приватному виконавцю Лабчуку Р.М. 20.09.2021 р. - 30 хв.- 300 грн.; підготовка позовної заяви 27.09.2021 р. - протягом 2 год. 30 хв. - 1300 грн.; участь в одному судовому засіданні після виклику судом незалежно від часу - 600 грн. всього до сплати 2500 грн.

У зазначеному договорі зазначається ціна договору,Ю яка встановлена у фіксованій сумі 2500 грн.

В акті виконаних робіт від 27 вересня 2021 року зазначено назви послуг наданих адвокатом та загальна їх вартість в сумі 2500 грн.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, сума судових витрат, заявлена до відшкодування, відповідає сумі заявленій в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи).

Поряд з цим як зазначалось вище позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено повністю.

Згідно поданих ОСОБА_1 доказів при розгляді даної справи він поніс судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Отже, із відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 246, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис №2705 від 09 березня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 29363,22 гривні таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, місце знаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця Євгена,433 кім. 28-29.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2021 року.

Суддя Р.М.Стасюк