ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/3273/18
Провадження № 22-ц/4820/1776/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Філіпчук О. В.,

з участю позивачки ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/3273/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2021 року (суддя Андрощук Є. М., повне судове рішення складено 20 вересня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки і її представника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що вона є власником будинку та присадибної земельної ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Під час вирішення питання отримання кадастрового номера на вказану земельну ділянку з`ясувала, що на належну їй на підставі державного акта ділянку накладається суміжна земельна діялянка відповідачки ОСОБА_3 , площа накладення 0,0050 га. Остання не заперечує наявність помилки під час виготовлення державного акта, проте внесення змін до нього неможливе. Зазначене порушення перешкоджає їй повноцінно користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, оскільки земельна ділянка не має кадастрового номера.

Тому ОСОБА_1 просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:034:0005, що знаходиться по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2021 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність та необ`єктивність рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що порушення її прав як власника земельної ділянки підтверджується наданими документами планом-схемою, виготовленим спеціалізованою організацією, рішенням державного кадастрового реєстратора і показаннями свідка ОСОБА_4 , яким суд не надав належної оцінки. Суд не врахував, що державний акт на земельну ділянку, власником якої є відповідачка, виданий пізніше з порушенням вимог закону, оскільки має місце накладення земельних ділянок.

У засіданні апеляційного суду позивачка і її представник апеляційну скаргу підтримали. Відповідачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що позивачка не довела обставини перетину земельної ділянки, власником якої є відповідачка, із належною їй на праві власності земельною ділянкою.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 серпня 2000 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки площею 0,080 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 17).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ХМ № 022296. Цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку (а.с. 5).

Згідно з рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Старокостянтинівському районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № РВ-018 від 13 вересня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про внесення відомостей про належну їй земельну ділянку до Державного земельного кадастру через невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме п. 6 ч. 3 ст 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» - знаходження у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; перетин ділянок з ділянкою кадастровий номер :04:034:0005 площа співпадає на 6,2173%; перетин ділянок з ділянкою кадастровий номер :04:034:1003 площа співпадає на 3,8662%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (а.с. 7 зворот).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну діялянку серії ХМ № 096345 від 08 грудня 2004 року ОСОБА_3 є співвласником Ѕ частини земельної ділянки площею 878 кв. м, кадастровий номер :04:034:0005 по АДРЕСА_2 (а.с. 41).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 22 ЗК Української РСР 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

На підставі статті 23 цього Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

За змістом частини 2 статті 152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Після 02 квітня 2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449 обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з матеріалами справи позивачка набула право власності на земельну ділянку у 2000 році.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 04 квітня 2014 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 878 кв. м, кадастровий номер :04:034:0005 по АДРЕСА_2 , а саме на Ѕ частину земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 квітня 2014 року і на Ѕ частину на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 096345, виданого 08 грудня 2004 року.

Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Старокостянтинівському районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № РВ-018 від 13 вересня 2018 року підтверджується неможливість внесення відомостей про належну ОСОБА_1 земельну ділянку до Державного земельного кадастру через знаходження у межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; перетин з ділянкою кадастровий номер :04:034:0005, площа співпадає на 6,2173%.

Згідно із план-схемою, складеним сертифікованим інженером-землевпорядником ПП «Земельно-аграрний центр «Карат» має місце накладення на земельну ділянку по АДРЕСА_1 суміжної земельної ділянки, площа накладення 0,0050 га.

Зазначені обставини накладення на належну позивачці відповідно до державного акта на право приватної власності на землю земельну ділянку суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 підтвердив також у суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 , який є спеціалістом ПП «Земельно-аграрний центр «Карат».

Установивши зазначені обставини та дослідивши наведені на їх підтвердження докази, суд першої інстанції не надав оцінки цим доказам та безпідставно прийшов до висновку про недоведеність позивачкою позовних вимог.

На думку колегії суддів наявні достатні та обґрунтовані підстави для висновку про порушення прав позивачки на земельну ділянку, право власності на яку вона набула у 2000 році з дотриманням вимог закону, а тому є незаконною передача у власність ОСОБА_3 та її спадкодавцеві у рівних частках у 2004 році земельної ділянки, частина якої накладаєтьтся на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 .

Відповідно наявні правові підстави для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданного відповідачці.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин апеляційний суд на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України враховує висновки Верховного Суду, висловлений у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 635/3593/17-ц, і Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16-ц.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним виданий 08 грудня 2004 року державний акт серії ХМ № 096345 на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, кадастровий номер :04:034:0005 по АДРЕСА_2 площею 878 кв. м, власником якої є ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта