ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Херсон

справа № 653/2105/21

провадження № 22-ц/819/1728/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарАвтонагова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу фермерського господарства «Наіта Плюс» на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 19 липня 2021 року у складі судді Мотонок Т.Я. у цивільній справі за позовною заявою фермерського господарства «Наіта Плюс» до Генічеської міської ради Херсонської області, ОСОБА_1 про визнання права користування земельними ділянками,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року фермерське господарство «Наіта Плюс» звернулося до суду з позовом до Генічеської міської ради Херсонської області, ОСОБА_1 про визнання права користування земельними ділянками.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 19 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за вказаною позовною заявою на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

В апеляційний скарзі фермерське господарство «Наіта Плюс» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження, дійшов неправомірного висновку, що даний спір з урахуванням положень ст. 19 ЦПК України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції господарських судів, оскільки поза увагою залишився той факт, що позов пред?явлено до фізичної особи, яка не є суб?єктом підприємницької діяльності, а також не є членом фермерського господарства, тому враховуючи фактичні обставини справи, суб`єктний склад його учасників, вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Зі змісту заявленого позову та із матеріалів справи вбачається, що 14.07.2008 року та 05.08.2008 року ОСОБА_2 уклав з Генічеською районною державною адміністрацією договори оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

05.06.2009 року проведено державну реєстрацію юридичної особи - фермерського господарства «Наіта Плюс».

Рішенням Загальних зборів засновників фермерського господарства «Наіта Плюс» від 17 вересня 2020 року вирішено включити до складу засновників ОСОБА_3 та виключити ОСОБА_2 зі складу учасників фермерського господарства «Наіта Плюс», що підтверджуються копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, копією Статуту, копією протоколу Загальних зборів фермерського господарства від 02.04.2019 року та від 17.09.2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті права на земельні ділянки заявили Генічеська міська рада з тих підстав, що договори оренди припинили свою дію у зв`язку і смертю орендодавця та ОСОБА_4 з тих підстав, що їй перейшло право користування земельними ділянками в порядку спадкування.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що спір виник не тільки між позивачем та Генічеською міською радою, а і фізичною особою спадкоємцем померлого.

Позивачем визначений суб`єктний склад учасників, якими є юридичні особи і фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, а також не є членом фермерського господарства.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України (Закон № 2147-VIII) право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності (крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем), та у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями статті 20 ГПК України (як приклад, пункти 5, 10, 14 статті 20 ГПК України).

Отже, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи ( постанова Великої Палати ВС від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18).

Таким чином, запроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін, і відповідно до положення п.1 ч.1 ст.20 ГПК у справах щодо виконання акцесорних зобов`язань суб`єктний критерій застосуванню не підлягає, а вибір судочинства в такому випадку залежить виключно від суб`єктного складу сторін основного зобов`язання.

Відмовляючи у відкриті провадження у справі, суд зазначив про те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а віднесений законом до юрисдикції господарського суду, оскільки зі змісту заявлених вимог вбачається, що у фермерського господарства виник спір з органом місцевого самоврядування щодо користування земельною ділянкою та здійснення своєї господарської діяльності.

Проте суд не звернув увагу на те, що в позовній заяві позивач зазначає також і про заявлені спадкоємцем права на спірні земельні ділянки.

Суд не з`ясував сутності спору, предмету сформованих позивачем вимог, виходячи з дійсних правовідносин, що склалися між фермерським господарством, органом місцевого самоврядування та спадкоємцем, не вирішив чи підлягають розмежуванню заявлені позивачем вимоги щодо юридичної особи та фізичної особи, та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

З огляду на наведене, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Наіта Плюс» задовольнити частково.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 19 липня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 року

Суддя Т.Г. Чорна