СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21389/21

пр. № 2/759/6611/21

11 листопада 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Сироти А.О.

представник позивача Мартинова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом (сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник Марії Петрівни (03146, м. Київ, вл.Гната Юри, 9), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сербіна Миколи Григоровича ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київська міська рада (м. Київ, вул.Хрещатик, 36) про скасування заповіту подружжя та скасування обтяження з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду із позовом в якому просить скасувати заповіт подружжя, складений 01.12.2004р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Сербіним М.Г. зареєстрований в реєстрі за № 2070; скасувати обтяження № 20428880 (рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень: ідексний номер 35211494 від 17.05.2017 року), а саме заборону на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 накладене нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. в інтересах ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 01.12.2004р. вона разом з чоловіком ОСОБА_2 склали заповіт подружжя, відповідно до якого зробили заповідальне розпорядження, на випадок їх смерті належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_3 заповідали синові - ОСОБА_3 . При посвідченні заповіту нотаріусом було роз`яснено, що після смерті одного з подружжя частка у праві спільної сумісної власності переходить до другого з подружжя, який його пережив, а в разі смерті останнього право на спадщину має син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , а тому вона повідомила нотаріальну контору та подала заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом нотконтори на підставі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 накладено заборону на нерухоме майно, вищевказану квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача ОСОБА_3 . При зверненні до Дванадцятої державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки право власності на спільну квартиру вже перейшло до неї після смерті чоловіка згідно ч. 2 ст.1243 ЦК України і з метою розпорядження належним на праві власності майном, необхідно скасувати вказаний заповіт та скасувати заборону.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 24.09.2021р. позивача звільнено від сплати судового збору та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Представник КМР в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

01.12.2004р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склали заповіт подружжя/а.с.12/.

Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зробили розпорядження на випадок їх смерті належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_3 заповідали синові - ОСОБА_3 .

Нотаріусом роз`яснено, що після смерті одного з подружжя частка у праві спільної сумісної власності переходить до другого з подружжя, який його пережив, а в разі смерті останнього право на спадщину має син ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.14/.

Судом встановлено, що державним нотаріусом Дванадцятої державної нотаріальної контори, на підставі статті 1243 ЦК України та у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було накладено заборону на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 /а.с.13/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.15/.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 17.08.2021р. № 5981/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало її чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що право власності згідно п.2 ст. 1243 ЦК України вже перейшло до неї.

Крім того, з метою подальшого розпорядження належним ОСОБА_1 майном, необхідно скасувати вказаний заповіт та скасувати заборону./а.с.17-18/.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.2 ст. 202 Цивільного кодексу України, право чини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Загальними вимогами чинності правочину є такі: зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб. Правочин може визнаватись недійсним за наявності дефектів у будь- якому елементі правочину.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст. 1234 ЦК України).

Заповіт, як вид одностороннього правочину (дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, серед яких, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ст. 202, ч.2 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті.

Частиною третьою ст. 1243 ЦК України у разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя.

Укладення інших правочинів, у тому числі заповіту, щодо спільного майна подружжя, яке є предметом заповіту подружжя, можливе лише за умови скасування заповіту подружжя у порядку, передбаченому ч.3 ст.1243 ЦК України.

Судом встановлено, що до ОСОБА_1 перейшло у порядку ст. 1243 ЦК України право власності на спільне сумісне майно, однак вона не може розпоряджатися належним їй на праві власності майном, оскільки існує заповіт та обтяження.

Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи викладене, з`ясувавши обставини, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, оскільки син позивача помер, а в позасудовому порядку вона не може скасувати заповіт подружжя у зв`язку зі смертю чоловіка, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 202, 203, 204, 215, 319, 321, 1216, 1217, 1243, 1258 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 247, 259, 263, 264-265, 273, 280,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник Марії Петрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сербіна Миколи Григоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київська міська рада про скасування заповіту подружжя та скасування обтяження з нерухомого майна - задовольнити.

Скасувати заповіт подружжя, складений 01.12.2004р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіним М.Г. зареєстрований в реєстрі за № 2070.

Скасувати обтяження № 20428880 (рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень: ідексний номер 35211494 від 17.05.2017 року), а саме заборону на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 накладене нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. в інтересах ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко