Справа № 341/358/19
Провадження № 22-ц/4808/1380/21
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Томин О.О., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Гаполяка Т.В. в м. Галич, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Денис Т.Д. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є співвласницею квартири АДРЕСА_2 за цією ж адресою, яка знаходиться поверхом вище над квартирою позивачки. З вини відповідачки неодноразово відбувалось затоплення квартири позивачки, про те остання ігнорувала той факт, оскільки їй були дорогі сусідські відносини. 18 грудня 2018 року вкотре відбулось затоплення квартири, яке сталось саме з вини відповідачки, що підтверджується Актом КП «Житловик» від 21 грудня 2018 року. Згідно із вказаним актом, причиною затоплення слугувало те, що у квартирі, яка належить ОСОБА_1 тріснув шланг у ванній кімнаті під умивальником. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідачка не погодилася, відтак, представник позивачки просив суд стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 38924 грн матеріальної шкоди, 1400,00 грн витрат на оцінку відновної вартості майна, 3500 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також судовий збір.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 38924,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 5668,40 грн.

На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість та незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянтка вказує на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо причин залиття квартири та її вини у цьому.

Так, акт комісії працівників КП «Житловик» від 21.12.2018 є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки складений за її відсутності, відсутності позивача та свідків. Крім того, незрозуміло яким чином працівники КП «Житловик» встановили причину затоплення, не обстежуючи її квартиру.

Також вважає, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги висновок про відновну вартість об`єкта оцінки ТзОВ «Спецоцінка ВНТ», оскільки суб`єкт оціночної діяльності, який складав його, а саме: ОСОБА_3 вилучений з реєстру оцінювачів 01.09.2014, що свідчить про те, що такий складено особою, яка не мала права на його складення.

Враховуючи викладене, апелянтка просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримала. Просила її задоволити, оскільки її вина у затопленні сусідки не доведена.

Належним чином повідомлена сторона позивача представництво не забезпечила. Адвокат позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та просив в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення апелянта,дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що залиття квартири позивачки сталося з вини відповідачки, оскільки позивачка надала достатньо доказів залиття її квартири, внаслідок недбалого ставлення відповідачки.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим 2 березня 2006 року Виконавчим комітетом Бурштинської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних долях (а.с. 6).

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 12 листопада 2010 року виконкомом Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, внаслідок чого прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до Акта, складеного комісією в складі начальника ЖЕГ Бардашевської Г.С., заступника начальника Віннікової Н.А., інженера ЖЕГ Боднар Н.Р. , 18 грудня 2018 року о 11 год 20 хв сталося затоплення в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 . Причина затоплення: тріс шланг під умивальником в квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 . Затоплено: коридор - стіна, стеля - водоемульсія, спальня - стіна від туалету-шпалери, стеля біля дверей - водоемульсія (а.с. 16).

Відповідно до висновку про відновну вартість об`єкта оцінки, складеного з метою визначення збитків від руйнування, затоплення та пошкодження об`єкта оцінки оцінювачем ТзОВ «Спецоцінка ВНТ» - ОСОБА_3 18.02.2019, відновна вартість (вартість заміщення) двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 складає без ПДВ 38924 грн (а.с. 17, зворот).

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини завдавача шкоди.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Згідно із частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (стаття 80 ЦПК України).

За змістом частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності своєї вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Звертаючись до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, ОСОБА_2 на підтвердження своїх позовних вимог надала акт, згідно із яким причиною затоплення є те, що тріс шланг під умивальником в квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 .

В абзаці 2 пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 7, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (Додаток 4). У акті згідно додатку 4 необхідно зазначати причини затоплення, висновки і рекомендації комісії щодо того що необхідно зробити і хто винен у затопленні. Окрім того, із актом повинні бути ознайомлені мешканці квартир.

Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації(підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації(підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Натомість, в акті, який міститься у матеріалах справи зазначена лише причина затоплення, однак не вказано яким чином комісією встановлено таку причину, відомості про те, що проводилося комісійне обстеження квартир учасників справи, відсутні, сам акт складено 21 грудня 2018 року, тобто на третій день після затоплення, що безпосередньо впливає на об`єктивність даних зазначених у ньому. Крім того, у акті відсутня дата його затвердження, ОСОБА_1 , яка зазначена особою, яка винна у залитті квартири із актом не ознайомлена, відомості про те, що вказана особа була присутня під час складання акта також відсутні.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеному акту, у зв`язку з чим на підтвердження вини відповідачки прийняв доказ, який не відповідає вимогам щодо його форми та змісту.

Крім того, суд першої інстанції помилково взяв до уваги відомості, які містяться у висновку оцінювача ТзОВ «Спецоцінка ВНТ» - ОСОБА_3 про відновну вартість об`єкта оцінки від 18.02.2019. Так, відомості про суб`єкта оціночної діяльності, який складав вище вказаний висновок, згідно із даними Державного реєстру оцінювачів України, який розміщено на офіційному сайті Фонду державного майна України виключено на підставі наказу від 01.09.2014 № 2221. Вказане свідчить про те, що висновок про вартість об`єкта оцінки, яким суд першої інстанції обґрунтував розмір заподіяної шкоди, складено особою, яка не мала права на його складення. Також у висновку вказано про те, що звіт є дійсним лише за наявності підпису замовника на титульній сторінці звіту та підписаної анкети. Всупереч цьому, ані титульна сторінка звіту, ані анкета, яка є додатком до звіту, замовником, тобто ОСОБА_2 не підписані. З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновок про відновну вартість об`єкта оцінки не допустимим доказом.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилалася позивачка як на підставу для задоволення позову щодо залиття квартири з вини відповідачки не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на належних, допустимих і достовірних доказах, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову. Доводи апелянтки про те, що акт про затоплення та висновок про відновну вартість об`єкта оцінки є недопустимими доказами заслуговують на увагу, оскільки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Інших доказів на підтвердження вини відповідачки у залитті квартири та розміру шкоди, внаслідок такого залиття, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, враховуючи те, що позивачка не виконала вимоги цивільного процесуального законодавства, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, оскільки не довела факт заподіяння шкоди з вини відповідачки та її розмір, апеляційний суд приходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд задоволив апеляційну скаргу, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1152,6 грн.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2021 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) 1152,6 грн (одну тисячу сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: О.О. Томин

О.В. Пнівчук