Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2053/21

Провадження № 2-о/439/110/21

02 грудня 2021 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

заявниця: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа стосовно

якої подано заяву про видачу

обмежувального припису: ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: Відділення поліції № 1 Золочівського

РВП ГУ НП у Львівській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису - ОСОБА_2 , заінтересована особа Відділення поліції № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, про видачу обмежувального припису, ухвалив таке рішення.

Заявниця - ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього відповідні обов`язки.

Стислий виклад позиції заявниці.

Заявниця зазначає, що 05 вересня 2005 року між заявницею та ОСОБА_2 Паликоровівською сільською радою Бродівського району Львівської області зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за № 4. Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявниця вказує, що шлюб розірваний Бродівським районним судом Львівської області 03 серпня 2021 року. Підставою для звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу стало те, що протягом багатьох років спільного життя чоловік постійно чинив як фізичне так і психологічне насильство відносно заявниці: відбувались сварки, чоловік ображав нецензурною лайкою, бив, принижував заявницю. Остання тривалий час приховувала факти домашнього насильства, однак з кожним разом прояви цього насильства ставали жорстокішими і частішими. Діти почали боятись свого батька.

Заявниця звертає увагу, що 13 липня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заявниця стверджує, що після розірвання шлюбу ситуація погіршилась. Колишній чоловік переслідує заявницю та дітей. Постійно дзвонить та погрожує, надсилає повідомлення з нецензурними висловами, чинить психологічний тиск на дітей. Діти налякані, син боїться самостійно відвідувати школу. Та як наслідок вже 05 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративного правопорушення

Заявниця стверджує, що ОСОБА_2 на шлях виправлення не став, а навпаки посилює свою агресію відносно заявниці. Як наслідок 12 листопада 2021 року ОСОБА_2 знову вчинив насильство відносно заявниці. За фактом події відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 за вчинення кримінального правопорушення за статтею 126-1 КК України. Досудове розслідування триває.

Заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно неї, а також настання тяжких наслідків для здоров`я заявниці є дуже високою.

Тому заявниця мотивує, що вона вимушена звернутися із заявою про видачу обмежувальної припису, оскільки попередньо вжиті заходи виявилися неефективними та не захистили її від домашнього насильства.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

29 листопада 2021 року - відкрито провадження у справі

Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю. Представник заявниці - ОСОБА_5 надала пояснення, що оскільки існує реальна загроза її життю, зі сторони колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який у постійно чинить насильство щодо заявниці, то кричуще необхідно видати обмежувальний припис із застосуванням заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 .

Заінтересована особа, стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Сідорова В. надійшло письмове заперечення, у якому він просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки відсутній високий рівень ризику повторного вчинення домашнього насильства та жодними доказами не підтверджується систематична протиправна поведінка ОСОБА_2 .

За правилами імперативної норми статті 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що ОСОБА_2 протягом 2021 року двічі притягався до адміністративної відповідальності, за вчинення домашнього насильства (психологічного характеру) відносно ОСОБА_1 , а саме:

-постановою Бродівського районного суду Львівської області від 13 липня 2021 року - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на нього, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень (а.с. 7);

-постановою Бродівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2021 року - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк сорок годин (а.с. 8).

Відділенням поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000226 від 13 листопада 2021 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює систематичне психологічне і фізичне насильство щодо останньої, чим спричиняє їй психологічних та фізичних страждань (а.с. 9).

Інспектором СРПП Відділення поліції № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Борщевським Володимиром Богдановичем видано терміновий заборонний припис (серія АА № 043338 від 16 червня 2021 року) стосовно кривдника ОСОБА_2 . Причиною слугувало те, що ОСОБА_2 вчинив фізичне та психологічне насильство відносно ОСОБА_6 (а.с.6).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

За змістом нормативного регулювання пунктів 3, 6-8 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездiяльнiсть) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. А саме:

-економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

-психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

-фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Імперативним приписом пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

- Вимогами пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

У частині 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

-заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

-усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

-обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

-заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

-заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Нормою частини 4 статті 26 вищевказаного Закону передбачається, що обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вище зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказаний закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

При цьому, згідно із пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Частиною 4 статті 350-6 ЦПК України передбачено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до частини 2 статті 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Правилами пункту 10 частини 1 статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису.

Як вбачається із доказів по справі ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 .

Судом встановлено безумовні факти систематичного вчинення з боку ОСОБА_2 щодо заявниці психологічного насильства. Між колишнім подружжям примирення не відбулося ОСОБА_2 не припиняє свою протиправну поведінку. Такі обставини мотивують високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. В тому числі й з тяжким наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються доказами по справі.

Також суд бере до уваги вжиті заявницею розумні та законні заходи для її захисту та покарання винного. Зокрема в рамках адміністративних справ, які не дали очікуваного результату. Обмежувальний припис залишається єдиним належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

Тимчасове обмеження прав кривдника - ОСОБА_2 з метою забезпечення безпеки постраждалої особи - ОСОБА_1 , шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

За таких обставин справи, суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявниці до ОСОБА_2 , задля досягнення легітимної мети необхідно застосувати обмежувальний припис, яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме:заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто із постраждалою особою.

Таке обмеження прав ОСОБА_2 не буде надто обтяжливим для нього, та на думку суду буде розмірним заходом до мети, яка повинна бути досягнена застосування такого обмежувального припису.

За правилами частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

На підставі статтей 1, 24, 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1, 350-8, 352-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав та покласти обов`язки на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , а саме:

-заборонити наближатися на відстань ближче п`ятдесяти метрів до місця проживання (перебування), роботи, постраждалої особи - ОСОБА_1 ;

-заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто;

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа, стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Заінтересована особа: Відділ поліції № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, місцезнаходження: Львівська область, м. Броди, м-н Свободи, 10, .

Повне судове рішення складено 01.12.2021 року.

Суддя Б.М. Петейчук