Дата документу 25.11.2021 Справа № 554/356/21
Справа № 554/356/21
Провадження № 2/554/1122/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Сорока Ю.Г., за участю представника позивача адвоката Шидловської Н.М., представника відповідача адвоката Беленюк С.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме те що. померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_1 , що виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України Полтавській області 08 жовтня 1998 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 . Та визначити для ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 додатковий строк у 3 ( три) місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , яка являється її рідною сестрою, після смерті якої залишилось спадкове майно. Спадкоємців першої черги у покійної сестри немає, так як її чоловік ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а єдина донька ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у Сімферополі. У шестимісячний строк вона не подала заяву про прийняття спадщини, так як покійна сестра їй розповідала, що склала заповіт. У лютому 2020 року їй стало відомо, що спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину, так як не подавали заяв про прийняття спадщини. Про смерть заповідачки ОСОБА_5 спадкоємцям за заповітом було відомо, так як вони являються онуками покійної, а також і її родичами і про похорони покійної ОСОБА_5 їм повідомляли. На даний час, спадкоємці за заповітом проживають на непідконтрольній території України у м. Сімферополі у АР Крим. Таким чином, право на спадкування отримали спадкоємці другої черги, до кола яких відноситься вона, як рідна сестра покійної ОСОБА_5 . При зверненні до нотаріуса їй було відмовлено, так як вона не має свідоцтва про смерть, яке залишилось на руках у відповідача ОСОБА_1 а відповідач ОСОБА_1 відмовився надати їй копію свідоцтва.

Ухвалою суду від 22 січня 2021 року відкрито провадження у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , де просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтава Полтавської області є тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраціний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

В обгрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 вказував, що він являється племінником ОСОБА_5 , однак документів, що підтверджують їх родинні зв`язки не збереглось. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла., після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно.

У встановлений законом порядок, після смерті ОСОБА_5 , він звернувся до Першої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 йому було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину. В нотаріальній конторі йому було роз`яснено, що для можливості вирішення питання щодо оформлення спадщини після померлої ОСОБА_5 , необхідно підтвердження факту родинних відносин між ним та спадкодавцем.

Просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтава Полтавської області є тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

В судовому засіданні представники позивача позов підтримав, просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач та представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_4 , видане Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області а.с.52).

Після її смерті відкрилась спадщина.

Позивач ОСОБА_2 при зверненні з заявою про прийняття спадщини отримала листа від Першої Полтавської державної нотаріальної контори про неможливість прийняття прийняття заяви так як вона не підтвердила родинні відносини із покійною, що вона являється її рідною сестрою, а також в зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення з заявою.

У встановлений законом порядок, після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернувся до Першої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 йому було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину. У Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2019 року , нотаріальна контора вказала, що за даними спадкового реєстру від імені ОСОБА_5 06.08.1997 року за реєстровим №5-1611 нотаріальною конторою було посвідчено заповіт. За заповітом, ОСОБА_5 , належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , заповіла в рівних частинах: дочці ОСОБА_8 , онукам - ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Заяви про прийняття чи відмову від прийняття спадщини спадкоємці за заповітом до нотаріальної контори, у строки визначені чинним законодавством, не подали.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_1 вказує, що відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , відомості щодо місця їх проживання йому не відомі. Вказані особи на момент смерті не проживали зі спадкодавцем, заяви на прийняття спадщини не подавали. З урахуванням норм ч. 1 ст. 1270 та ч. 1 ст. 1272 цивільного кодексу України особи за заповітом є такими, що не прийняли спадщину.

ОСОБА_1 , є племінником померлої ОСОБА_5 , його рідна мати ОСОБА_10 , являється рідною сестрою спадкодавця.

Актовий запис про народження спадкодавця - ОСОБА_5 , за відповіддю Державного архіву Полтавської області від 06.09.2019 р. за №04-13/792, що знаходиться в матеріалах спадкової справи, виявити неможливо, оскільки книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області за 1923 р. (рік народження ОСОБА_5 ) не надходили. Вказана обставина позбавляє можливості встановлення родинних стосунків між померлою ОСОБА_5 та її сестрою ОСОБА_10 , а відтак і його родинних стосунків, як племінника ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_6 .

ОСОБА_10 є мамою ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 . ОСОБА_10 мала дошлюбне прізвище - « ОСОБА_11 », що підтверджується відомостями із Свідоцтва про одруження серія НОМЕР_8 . Батьки матері ОСОБА_1 : батько ОСОБА_12 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про смерть НОМЕР_9 ), мати: ОСОБА_13 (померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , свідоцтво про смерть НОМЕР_10 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_11 .

При цьому, згідно свідоцтва про народження матері ОСОБА_1 було допущено описку у прізвищі як мами так і її батьків, так замість « ОСОБА_11 » було зазначено « ОСОБА_14 ».

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла мати позивача ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_12 .

Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Свідки допитані в ході судового розгляду підтвердили факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_2 та є тіткою ОСОБА_1 .

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 та позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.

Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, за змістом ст. 1272 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року справа № 6-1320цс17.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Як вказано Верховним Судом у постанові від 16.10.2019 року (справа № 521/8988/17) поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

ОСОБА_2 , пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_5 з поважних причин, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, оскільки за станом здоров`я, фізично не могла вчасно звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положеньст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1,2статті 141ЦПК України, передбачено, що судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані зрозглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмовив позові- на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме , те що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_1 , що виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України Полтавській області 08 жовтня 1998 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 .

Визначити для ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 додатковий строк у 3 ( три) місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтава Полтавської області є тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Треті особи: Перша полтавська Державна нотаріальна контора, 36020, Полтавська область, м. Полтава, вул. Гоголя 11;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 ;

Суддя В.М.Бугрій