№ 336/4329/20
провадження № 2/336/388/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - районна адміністрація Запорізької міської Ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської Ради по Заводському району) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась 12.08.2020 р. до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В позовній заяві зазначає, що з березня 1986 р. її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі зіОСОБА_4 , у якого на той час, була маленька донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 проживала у родині, як член сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач народила сина - ОСОБА_5 . В актовому записі про народженні дитини батьком вказаний ОСОБА_3 , який визнавав своє батьківство. Родина позивача приймала участь у вихованні ОСОБА_5 .

Мати хлопчика займається влаштуванням свого особистого життя, працювала не постійно, зловживала спиртними напоями, проживала окремо від сина, не спілкувалась у обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не цікавилась здоров`ям, не забезпечувала дитину необхідним харчуванням, не надавала матеріальної допомоги, у зв`язку з чим 25.07.2010 р. ОСОБА_5 було направлено до Матвіївської загальноосвітної школи - інтернату для дітей сиріт, де він навчався та виховувався до 16.08.2016 р. З 16.08.2016 р. ОСОБА_5 навчається в ЗОШ № 95. З січня 2020 р. ОСОБА_5 проживає у позивача, ходить до школи, почав краще навчатися, змінилась його поведінка. Відповідачі життям сина не цікавляться, не виявляють бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні та утриманні.

Позивач зазначає, що вона є підприємцем, а саме керівником сайту «Запоріжжя 061», має достатній дохід для утримання сім`ї, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, збезпечена житлом.

Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст..ст.150, 155, 164-166, 180, 183, 191 СК України, за позовом ОСОБА_1 просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно ОСОБА_5 ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та встановити над неповнолітнім ОСОБА_5 опіку, призначивши її опікуном.

Ухвалою від 27.08.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.10.2021 р., яке неодноразово відкладалось.

08.11.2021 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 23.11.2021 р.

Ухвалою від 23.11.2021 р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до відповідача ОСОБА_3 , на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники третіх осіб подали заяви про розгляд справи без їх участі, рішення по справі просять приймати на розсуд суду з урахуванням позиції сторін та за наявними у справі доказами.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала.

Суд постановив рішення за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 23.11.2021 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин:

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.16).

Батьком дитини у свідоцтві про народження ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.11.2021 р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, виключено з актового запису про народження ОСОБА_5 відомості про батька - ОСОБА_3 .

Мати не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини.

Обставини, зазначені позивачем в позові, підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, а саме: характеристикою ОСОБА_1 (а.с.9); податковою декларацією ОСОБА_1 (а.с.11-12); договором на право користування сайтом (а.с.13); характеристикою ОСОБА_5 (а.с.17); архівною довідкою КУ «Матвіївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» (а.с.18); актом обстеження умов проживання (а.с.23), та відповідачем в процесі розгляду справи належними доказами не спростовані (ст.ст.12, 80 ЦПК України).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької містької ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 . Як, окрім іншого, зазначено у висновку, згідно наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської Ради від 14.09.2020 р. № 762 малолітнього ОСОБА_5 тимчасово влаштовано у родину ОСОБА_1 , мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси неповнолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав.

Ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Наведені норми діючого законодавства у сукупності з наданими позивачем доказами, підтверджують обґрунтованість вимог про стягнення аліментів.

Ст.243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Ст.59 ЦК України визначено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.ст. 62, 63 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Враховуючи, що судом було встановлена наявність підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина, і те, що усі обов`язки по вихованню та утриманню дитини фактично виконуються позивачем, суд приходить висновку про доцільність встановлення піклування над неповнолітньою дитиною та призначення позивача піклувальником дитини, що повною мірою відповідатиме його інтересам.

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів звільнена, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України, а в сумі 840,80 грн., сплачені за вимоги про позбавлення батьківських прав, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) (треті особи - районна адміністрація Запорізької міської Ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської Ради по Заводському району) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та призначення опікуна - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.08.2020 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 06 грудня 2021 року.

Суддя О.В.Дмитрюк