РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 161/9198/20

Провадження № 22-ц/4815/1362/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Чабана Руслана Леонідовича на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 15 червня 2021 року (ухвалене у складі судді Олексюк А.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 15 серпня 2008 року по 18 грудня 2018 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти ними було придбано автомобіль "DAEWOO LANOS TF69Y", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також мототрактор "DW 150 RXI", 2016 року випуску. Автомобіль було придбано за спільним їх рішенням відразу після подання заяви про реєстрацію шлюбу. Для цього відповідач у ТзОВ "ПростоФінанс" на своє ім`я оформив кредит у сумі 47 340 грн., який підлягав погашенню до 10 липня 2013 року. Отриманий кредит на придбання автомобіля вони повністю сплатили 09 червня 2011 року. Автомобіль знаходиться у користуванні відповідача. Щодо придбання мототрактора "DW 150 RXI", 2016 року випуску, вартість якого становила приблизно 50 000 грн., зазначає, що його також було придбано під час шлюбу та зареєстровано на неї. Всі документи на даний мототрактор знаходяться у відповідача, який ще у квітні 2018 року вивіз його у невідомому напрямку і користується ним. Після розлучення вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, у зв`язку з чим просить суд здійснити розподіл вищезазначеного майна, залишивши його у користуванні відповідача, стягнувши на її користь вартість частки в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та становить 61 647 грн..

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 15 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Здійснено поділ майна, а саме автомобіля "DAEWOO LANOS TF69Y", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 85 557 гривень 00 копійок та мототрактора "DW 150 RXІ", 2016 року випуску, вартістю 37 737 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму 123 294 гривні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках, залишивши дане майно у користуванні відповідача ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно в розмірі 61 647 гривень 00 копійок.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль "DAEWOO LANOS TF69Y", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є спільним майном подружжя, оскільки придбаний сторонами під час перебування у шлюбі та за рахунок спільних коштів подружжя, а тому подальше відчуження відповідачем зазначеного автомобіля на користь сина було всупереч волі другого співвласника, без відома та згоди ОСОБА_1 , тобто не в інтересах сім`ї, а з метою приховати майно від поділу. Враховуючи те, що частки подружжя у спільному майні є рівними, суд дійшов висновку, що позивачка має право на відшкодування половини вартості автомобіля, який до продажу перебував у спільній власності подружжя, і вартість якого враховується судом при поділі майна подружжя. Крім того, сторони визнали, що за час шлюбу ними було придбано мототрактор "DW 150 RXI", 2016 року випуску, тому вказаний мототрактор місцевий суд також визнав об`єктом спільного майна подружжя та здійснив його поділ між сторонами.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_2 адвокат Чабан Р. Л. оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що автомобіль був придбаний 17 липня 2008 року за кредитні кошти, шляхом укладення одночасно як договору купівлі-продажу так і кредитного договору від 17 липня 2008 року № 9 з ТзОВ "Простофінанс" на ім`я ОСОБА_2 . Так як шлюб між сторонами було укладено 15 серпня 2008 року, то автомобіль придбаний до шлюбу та є особистою власністю відповідача, а не спільним майном подружжя. Стверджує, що позивачка знала про продаж автомобіля, так як усі документи, квитанції та довідка про погашення заборгованості перед кредитором знаходилися у неї, а тому відповідач не міг здійснити перереєстрацію автомобіля без зазначеної довідки. Таким чином, надавши йому дану довідку, ОСОБА_1 надала згоду на його продаж, а тому суд мав застосувати строки позовної давності, щодо поділу спірного автомобіля. Крім того, сторона відповідача вважає, що суд не надав належної оцінки доводам про необґрунтованість оцінки ринкової вартості майна, яка додана до позовної заяви, оскільки вона здійснена із порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому зазначена оцінка вартості майна є недопустимим доказом.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 15 серпня 2008 року по 18 грудня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 15 серпня 2008 року, серія НОМЕР_2 .

Разом з цим, у ході розгляду справи місцевим судом, з пояснень сторін та допитаних свідків також було встановлено, що сторони фактично проживали разом з 2006 року, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2018 року шлюб між ними було розірвано.

Як позивач так і відповідач визнали, що за час шлюбу ними було придбано мототрактор "DW 150 RXI", 2016 року випуску, а тому дана обставина, в силу положень ст. 82 ЦПК України, не потребує доказування.

Щодо належності до спільного майна подружжя автомобіля "DAEWOO LANOS TF69Y", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 85 557 грн., судом встановлено наступне.

17.07.2008 року між ТзОВ "ПростоФінанс" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 9. Предметом даного договору був кредит у сумі 47340 грн. 00 коп.. Цільове призначення кредиту оплата позичальником автотранспортного засобу марки "DAEWOO LANOS", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Кредит підлягав погашенню в термін до 10.07.2013 року.

Станом на 09 червня 2011 року заборгованість по кредиту була погашена повністю, що підтверджується довідкою ТзОВ "ПростоФінанс" №КС 1068/14 від 09.06.2011 року.

З наведеного вбачається, що спірний автомобіль був придбаний за місяць до офіційної реєстрації шлюбу сторін, які на той час вони вже фактично проживали однією сім`єю.

З матеріалів справи вбачається, що квитанції про сплату кредиту були долучені до справи ОСОБА_1 , яка доводить, що кошти на погашення кредиту відповідача вона вносила особисто та сама підписувалася у квитанціях і повністю контролювала сплату кредиту. Дана обставина стороною відповідача не заперечувалася.

Твердження відповідача, що автомобіль є його особистою власністю, оскільки він сплачував кредит особистими коштами: отримував заробітну плату, обробляв паї та продавав с/г продукцію, є необґрунтованими, оскільки об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч. 2 ст. 61 СК України).

Вказані обставини свідчать про придбання сторонами автомобіля під час перебування у шлюбі та за рахунок спільних коштів подружжя.

Подальше відчуження 22.04.2016 року відповідачем автомобіля на користь свого сина ОСОБА_3 без відома та згоди дружини не змінює правового статусу транспортного засобу.

Належних та допустимих доказів, що автомобіль був проданий за згодою дружини та в інтересах сім`ї стороною відповідача не надано.

Покликання на те, що він не міг здійснити перереєстрацію автомобіля без відома дружини, адже довідка про погашення кредиту знаходилася у неї, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не могла бути перепоною для отримання ним повторної довідки.

Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що автомобіль DAEWOO LANOS", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та мототрактор "DW 150 RXI", 2016 року випуску, є спільним майном подружжя і підлягає поділу.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У відповідності до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Як вбачається з п.п.24, 30 цієї ж Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку, коли при поділі спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд, проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім`ї, чи не на її потреби, або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Частиною другою статті 364 ЦК України передбачено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Вартість автомобіля "DAEWOO LANOS TF69Y", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 85557,00 грн., а вартість мототрактора "DW 150 RXІ", 2016 року випуску, становить 37737,00 грн., що вбачається із відповідних висновків експерта-оцінювача ОСОБА_4 , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів та посвідчення про підвищення кваліфікації (а.с.22,23, 216-237).

Заперечення відповідача щодо даних експертних висновків не заслуговують на увагу, оскільки іншої оцінки він не надав, під час підготовчого судового засідання клопотання про призначення судом експертизи не заявляв.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що частки подружжя у спільному майні є рівними, місцевий суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 має право на відшкодування половини вартості спірного автомобіля та мототрактора, які є об`єктами спільної власності подружжя.

Також, на думку колегії суддів, правомірним є залишення спірного майна в користуванні ОСОБА_3 , оскільки автомобіль відповідно до реєстраційної картки ТЗ та документів МРЕО належить на сьогодні на праві власності його сину, а відповідач має право користування даним транспортним засобом ( а.с. 85-89,131,43-147). Разом з цим, відповідач не спростував належними доказами той факт, що він забрав мототрактор і в подальшому не повернув його для позивачки, що підтвердили допитані судом свідки.

Встановлена законом презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Належних і допустимих доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на спірне у даній справі майно, відповідачем не надано.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника із висновками суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Чабана Руслана Леонідовича залишити без задоволення, а рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 15 червня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.