КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року, ухваленого під головуванням судді Журибеди О.М.,-

встановив:

У листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором б/н від 18 жовтня 2018 року в розмірі 14 207 грн 99 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн 00 коп., а всього в розмірі 16 309 грн 99 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залиши без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню фактично отримана сума кредитних коштів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні договору банк не дотримався вимог закону щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписав заяву № б/н.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі , що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому ліміт було збільшено до 15 000 грн.

Банк зазначає, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, згідно п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна Голд».

Крім того, банк вказав, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20 вересня 2020 року складає 17 663 грн 25 коп., з яких:

- 14 207 грн 99 коп. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредита; 14 207 грн 99 коп. - заборгованість по за простроченим тілом кредита;

- 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 3 455 грн 26 коп. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625;

- 0 грн 00 коп. - нарахована пеня;

- 0 грн 00 коп. - нараховано комісії.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог банком надано: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18 жовтня 2018 року станом на 20 вересня 2020 року; довідку про зміну мов кредитування та обслуговування кредитної картки; довідку про видачу кредитних карток; анкету-заяву від 18 жовтня 2018 року; інформацію про тип кредитного продукту (паспорт споживчого кредиту); витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг; виписку за договором № б/н від 18 жовтня 2018 року.

Так, у наведеній анкеті-заяві від 18 жовтня 2018 року, підписаній сторонами, містяться лише анкетні дані ОСОБА_1 . При цьому відсутні: тип картки, умови договору про встановлення кредитного ліміту, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

З наданої банком виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитним лімітом та періодично погашав заборгованість.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредита у розмірі 14 207 грн 99 коп., оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті.

При цьому колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками є безпідставними та недоведеними.

У анкеті-заяві від 18 жовтня 2018 року розмір процентної ставки не зазначений.

З наданої до позовної заяви інформації про тип кредитного продукту (паспорт споживчого кредиту), яка підписана відповідачем, вбачається інформація про два типи кредитного продукту: «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД».

Утім, відомостей про те, яку картку бажав отримати відповідач, та відповідно яку картку банк видав відповідачу матеріали справи не містять.

Колегія суддів бере до уваги, що у розрахунку заборгованості банком вказані наступні процентні ставки: 3,60 %; 7,20%; 86,40%; 3,50%; 7,00%; 84,00%. Проте доказів на підтвердження погодження відповідача із зазначеними процентними ставками матеріали справи не містять.

Наведені Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розуміввідповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 15 лютого 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановила:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 03 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник