печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3096/19-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді: Ільєвої Т.Г.

при секретарі : Ємець Д.О.

за участю:

представника позивача - Грицюка В.В.

представників відповідача - Панасюк Ю.О., Сидорук К.Г.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві клопотання позивача про направлення за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва цивільну справу №757/3096/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України про визнання дій начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Корната Володимира Володимировича протиправними, скасування розпорядження начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Корната Володимира Володимировича №79 від 25.06.2018, скасування доручення заступника начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Лазарчука Романа Вікторовича та про скасування актів 23.05.2018 р., 29.05.2018 р., 04.06.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2019 позивач звернувся до суду з позовом до Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України про визнання дій начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Корната Володимира Володимировича протиправними, скасування розпорядження начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Корната Володимира Володимировича №79 від 25.06.2018, скасування доручення заступника начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Лазарчука Романа Вікторовича та про скасування актів 23.05.2018 р., 29.05.2018 р., 04.06.2018р.

В обґрунтування клопотання, позивач посилається на те, що питання про направлення справи за підсудністю вже розглядалось судом, однак, на його думку, суд при відкриті провадження у справі не врахував положення ч.2 ст.32 ЦПК України та висновків Європейського суду з прав людини. Окрім цього, згідно п.1 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Таким чином, з посиланням на ч. 1 ст. 27 КАС України, позивач вважає, що справа № 757/3096/19-ц підлягає безумовній передачі до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Представник позивача підтримав в судовому засіданні дане клопотання та просив передати справу до Окружного адміністративного суду м. Києва, у зв`язку з тим, що вказаний спір є публічно-правовим, та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представники відповідача заперечували щодо задоволення вказаного клопотання, зазначили, що вказаний спір може розглядатись у Печерському районному судді м. Києва, так як позивач не є державним службовцем, а відповідач в межах спірних правовідносин не виконував владних управлінських функцій щодо позивача. Окрім цього, зазначили що дане питання вже було предметом розгляду як і Окружним адміністративним судом судом м. Києва так і Печерським районним судом міста Києва.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва.

Вислухавши осіб, які беруть участь в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, приходжу до наступного.

Частиною 1 ст. 27 КАС України визначається виключна підсудність, а саме: вказано, що адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Так, абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини також виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким.

Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини 9 статті 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, суд вивчивши позицію позивача, заслухавши думку представників відповідача, вважає, що даний спір виникає з трудових відносин, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Окрім цього, суд звертає увагу, що дане питання вже досліджувалось попередньою ухвалою суду від 18.02.2019, яка залишилась в силі.

Також, Окружним адміністративним судом м. Києва судом перевірявся даний спір на предмет підсудності, що наводить до одного висновку, що позивач необґрунтовано повторно просить суд розглянути питання щодо підсудності даної справи.

Враховуючи зазначене, з урахуванням приписів ст. ст. 19, 31, 32 та ст. 417 ЦПК України,суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні клопотання позивача про направлення справи за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 31, 32, 260, 263, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про направлення за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва цивільну справу №757/3096/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України про визнання дій начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Корната Володимира Володимировича протиправними, скасування розпорядження начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Корната Володимира Володимировича №79 від 25.06.2018, скасування доручення заступника начальника Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України Лазарчука Романа Вікторовича та про скасування актів 23.05.2018 р., 29.05.2018 р., 04.06.2018р., - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, а особою яка була відсутня при проголошенні ухвали протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 04.10.2021.

Суддя Т.Г. Ільєва