ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2021 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві спільної сумісної власності з чоловіком ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 . 09.08.2008 дочка одружилась та змінила прізвище на ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дочку ОСОБА_4 , яка була зареєстрована по місцю проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 . У 2017 році дочка ОСОБА_3 разом зі своєю неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 виїхали за кордон, прийняли громадянство іншої країни та постійно проживають до теперішнього часу за адресою: АДРЕСА_3 . В липні ОСОБА_3 надіслала довіреність, якою уповноважила позивача бути представником по питанню зняття її та неповнолітньої дочки з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, на звернення позивача до відділу ведення єдиного демографічного реєстру населення Фастівської міської ради із заявою зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їй було відмовлено з посиланням на порушення прав неповнолітньої дитини.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, оскільки іншим способом, окрім судового, позивач не має можливості зняти відповідачів з реєстрації, зазначив, що відповідачка має право власності на 1/3 частину житлового будинку, в якому зареєстрована з донькою.

В судове засідання відповідач не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог, просила задовольнити позов в повному обсязі, розгляд справи провести без її участі.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї на електрону адресу суду надав Лист від 15.11.2021 року про слухання справи у його відсутність та просив ухвалити обґрунтоване та законне рішення в інтересах малолітньої дитини.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно свідоцтва на право спільної сумісної власності на квартиру від 25.12.1992, квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки № 01280 від 03.09.2021 КП ФМР «Фастівська ЖЕК», виданої ОСОБА_1 про те, що вона дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . Сім`я складається з 4 чоловік: ОСОБА_1 , 1944 року народження, ОСОБА_5 (чоловік), 1940 року народження, ОСОБА_3 (донька), 1987 року народження, ОСОБА_4 (онука), 2009 року народження.

До позову Позивачем надана довідка про те, що ОСОБА_3 , 1987 року народження зареєстрована та постійно проживає з 22.11.2017 за адресою: АДРЕСА_3 з зареєстрованими ОСОБА_10 (чоловік), 1983 року народження та ОСОБА_4 (донька), 2009 року народження та Свідоцтво про реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_4 , 2009 року народження про те, що вона зареєстрована по місцю проживання: АДРЕСА_3 , також паспорт ОСОБА_3 , які видані органами Російської Федерації.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Правові позиції Європейського Суду з прав людини Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав. При цьому такий загальний захист поширюється як на власника житла, так і на наймача.

В ході судового засідання позивач та її представник зазначили, що відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить частина квартири АДРЕСА_1 .

Разом з цим згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. ст. 269, 270, 310, 311 ЦК України право на місце проживання відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, якими вона володіє довічно. Вона не може бути примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності з позивачем ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 .

За змістом положень ст. 156 ЖК України співвласники житлового будинку, квартири, які одночасно є членами сім`ї іншого співвласника, в тому числі і колишні, користуються цим житловим приміщенням нарівні з іншим співвласником.

Їх право користування житловим приміщенням, згідно з приписами ч. 3 ст. 9 ЖК України, урегульовано житловим законодавством, згідно з нормами якого, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Діюче законодавство не передбачає підстав позбавлення співвласника права користування належним йому житлового приміщення на тій підставі, що він не проживає в ньому.

Відповідно до вимог статей 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування) (абзац п`ятнадцятий пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207.

Зняття з реєстрації може бути здійснене на підставі рішення суду виключно щодо позбавлення права власності або користування, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Про це йде мова у постанові Верховного Суду України від 1 березня 2016 року №825/1335/13-а.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, для захисту прав малолітньої дитини та власників житла, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4,11,12,13,76-81,89,141,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст. 15,16,269,270,310,311,316,317,319 ЦК України, ст. 160 СК України, ст. 9,150,156 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , третя особа: Фастівська міська рада - Служба у справах дітей та сім`ї про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей