Справа № 308/3172/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Логойди І.В.,

за участі секретаря судового засідання Лупак В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №308/3172/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

за участю:

позивача - не з`явився

представника позивача - ОСОБА_3

відповідача - не з`явилась

представник відповідача - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, згідно з яким просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки 15 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки легковий автомобіль марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки 15 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки легковий автомобіль марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 21 серпня 2010 року позивачем було укладено шлюб з ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №119. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.06.2018 року у справі №308/9302/17 шлюб розірвано. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, сторонами придбано наступне майно: житловий будинок загальною площею 204,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , легковий автомобіль марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що 11.01.2013 року зареєстрований за ОСОБА_2 . Зазначає, що вказаний будинок, земельна ділянка та транспортний засіб, придбані за час шлюбу, за особисті кошти позивача, оскільки здійснював підприємницьку діяльність, у той час як відповідач не працювала. Після припинення спільного проживання, відповідач переїхала проживати до своїх батьків, а позивач залишився проживати у вказаному будинку, сплачує комунальні послуги та здійснює його повне утримання. Вказаний транспортний засіб оформлений на відповідачку, хоча являється спільною сумісною власністю, однак перебуває у одноособовому користуванні ОСОБА_2 , яка може його відчужити у будьякий час. У лютому 2021 року, ОСОБА_2 , винесла речі, які були набуті у шлюбі та є спільною сумісною власністю (посуд, побутова техніка, тощо). Після цього, ОСОБА_2 почала погрожувати виселенням із будинку, що в силу ст.60 СК України є спільною сумісною власністю.

Відповідач у відзиві на позов заперечив стосовно заявлених позовних вимог, вказуючи, зокрема, що сторони, перебуваючи у шлюбі, набули вказане майно у спільну сумісну власність. Разом з тим, жодних особистих коштів позивача для цього використано не було. Позивач жодним чином не підтверджує у позові наявність у нього особистих коштів, зокрема, на час придбання нерухомого та рухомого майна. Натомість відповідач завжди дбала про добробут сім`ї, працювала, мала певні заощадження. Саме відповідач виступила стороною договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 20.06.2013. Відповідач у 2010 році була зарахована для проходження інтернатури за спеціальністю «Загальна практика - сімейна медицина». Після проходження інтернатури працювала на посаді лікаря. Вказане підтверджує безпідставність доводів позивача про придбання майна за його особисті кошти. Надала свій звіт про оцінку майна, складений після подання позову до суду. Повідомила, що з 2018 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою без реєстрації проживає позивач. Внаслідок наявної заборгованості за спожитий природний газ ТОВ «Закарпатгаз Збут» двічі зверталося до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості. Станом на вересень 2021 року заборгованість складає майже 32 000,00 грн. Відповідач була вимушена звернутися до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявою про тимчасове припинення надання послуг з газопостачання, оскільки заборгованість, яка виникла не з її вини створювала підстави для арешту її карткових рахунків та прийняття інших обмежувальних дій щодо особи, яка є боржником з комунальних послуг. Отже, внаслідок таких дій позивача у ОСОБА_2 утворився борг перед ТОВ «Закарпатгаз Збут». Вважає, що необхідно провести реальний поділ майна, а за авто здійснити присудження компенсації.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2021 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. В порядку забезпечення позову накладено арешт із забороною відчуження на майно, що зареєстроване за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до вирішення справи по суті, а саме: легковий автомобіль марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . В задоволенні решти вимог заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.07.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2021 розгляд справи відкладено. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.09.2021 розгляд справи відкладено. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2021 відмовлено у забезпеченні позову за заявою позивача. Розгляд справи у судовому засіданні 19.10.2021 відкладено. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2021 розгляд справи відкладено, розгляд справи у судовому засіданні 15.11.2021 відкладено.

У судовому засіданні 29.11.2021 представник позивача просив позов задовольнити з підстав, наведених у позові, доданих до них доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю, просив не брати до уваги відзив та додані до нього документи.

Суд, заслухавши учасників розгляду даної справи, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст.61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України)

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Так, судом встановлено, що 21 серпня 2010 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , який було зареєстровано у виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, відповідний актовий запис №119, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, доданою до матеріалів справи. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.06.2018 року у справі №308/9302/17 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 246846495) земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,08 га, на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстровано в реєстрі за №1035 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ; житловий будинок загальною площею 204,00 кв.м, житлова площа 95,8 кв.м, підвал площею 11,2 кв.м, огорожа №1-3, тротуар 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстровано в реєстрі за №1035, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх прав стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 04.03.2021 легковий автомобіль марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 11.01.2013 року зареєстрований за ОСОБА_2 .

Вказане майно придбано сторонами за період перебування у шлюбі, сторони вважають його спільною сумісною власністю. Суду не надано доказів наявності між сторонами шлюбного договору чи домовленості стосовно майна про інше, а отже, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно з вимогами ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Обставин, вказаних у ст. 57 СК України, щодо придбання майна суду не надано.

Вимогами ст. 71 СК України передбачено, зокрема, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 79 ЦПК України, зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведені обставини та відсутність доведених належними доказами підстав визнати особистою приватною власністю будь кого з подружжя вказаного майна, за обставин визнання позовних вимог представником відповідача у судовому засіданні, суд вважає, що майно, що є предметом даного позову, є спільною сумісною власністю сторін та вважає, що таке підлягає визнанню по Ѕ за кожним із колишнього подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3018,35 грн., а оскільки суд задовольняє позовні вимоги сторін у повному обсязі, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем, тому за правилами ст.142 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнення з відповідача на користь позивача сплачененого позивачем при подачі позову судового збору у розмірі 1509,18 грн.

Керуючись ст.ст.1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,08 га.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,08 га.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку загальною площею 204,00 кв.м, житлова площа 95,8 кв.м, підвал площею 11,2 кв.м, огорожа №1-3, тротуар 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку загальною площею 204,00 кв.м, житлова площа 95,8 кв.м, підвал площею 11,2 кв.м, огорожа №1-3, тротуар 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частину легкового автомобіля марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частину легкового автомобіля марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1509 (тисячу п"ятсот дев"ять) грн.18 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1509 (тисячу п"ятсот дев"ять) грн.18 коп.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30.11.2021.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда