Справа № 657/1870/19

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2021 Каланчацький районний суд Херсонської області
головуючого судді Максимович І. В.
за участю секретаря судового засідання Боровинської С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Каланчак Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 657/1870/19 за позовом
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Предмет позову: про поділ спільного сумісного майна подружжя.
І. Виклад позиції заявника та представника позивача:
03.10.2019 року Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про здійснення поділу спільного майна подружжя, придбаного у період шлюбу, визнавши за:
- ОСОБА_2 , право власності на транспортний засіб Toyota Land Cruiser 3.4, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;
- ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 653282200:01:001:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- ОСОБА_1 , право власності на гладкоствольні рушниці «Вenelli» та «ИЖ»;
-Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , компенсацію різниці у вартості виділеного сторонам майна, у розмірі 201712,00 грн.
- Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Відповідач відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. В судове засідання не з`явилась причину неявки суду не повідомила.
Представник позивача: адвокат Мельниченко М.С. (діє згідно ордеру серія ХС № 148377 від 26.09.2019 року, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України від 20.03.2018 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХС № 000146 від 02.03.2018 року) у судове засідання не з`явився, однак на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача та зазначив що позовні вимоги заявлені позивачем підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив не надав.
Представник відповідача: адвокат Кушнеренко І.В. (діє згідно договору про надання правової допомоги від 30.06.2020 року (копія); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХС №000063 від 25.08.2016 року; ордер серія ХС № 154996 від 05.07.2020 року) в судове засідання не з`явився, однак надіслав лист про розгляд справи за його відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог заявлених позивачем з підстав викладених ним в листі від 09.11.2021, а саме що вказане в позові майно не може бути предметом поділу, оскільки зазначене майно вибуло з користування відповідача та позивача задовго до того як позивач звернулась до суду з позовом.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 07.10.2019 року справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.10.2019 року заяву про забезпечення позову повернуто. Ухвалою суду від 14.01.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 07.07.2020 справу призначено до розгляду для розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 21.12.2020 скасовано заочне рішення та призначеного в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.06.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.
У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 04.06.2011 року. Згідно заочного рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 27.09.2018 року шлюб між сторонами був розірваний. На утриманні позивача ОСОБА_1 залишилися двоє малолітніх дітей, які і на даний час проживають з позивачем.
За час перебування у шлюбі сторонами по справі в інтересах сім`ї за спільні кошти та спільною працею набуто у власність майно, а саме:
-Земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 653282200:01:001:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу №412 від 26.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Каланчацького районного округа, Воропай М.М..
-Транспортний засіб Toyota Land Cruiser 3.4, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
-Рушниця гладкоствольна «Вenelli».
-Рушниця гладкоствольна «Иж».
V. Оцінка Суду.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення права спільної сумісної власності подружжя, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, регламентується статтею 63 СК України.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК України).
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у поза судовому порядку.
Статтею 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11«Про практику застосування судами законодавства прирозгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним таподіл спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК.
При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Норми законодавства свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
У відповідності до положень ст.57 Сімейного кодексу України, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.
Ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, то воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за :
-Відповідачем: ОСОБА_2 , право власності на транспортний засіб Toyota Land Cruiser 3.4, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
-Позивачем: ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 653282200:01:001:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
-Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , компенсацію різниці у вартості виділеного сторонам майна, у розмірі 201712,00 грн.
Що ж стосується майна, а саме:
Гладкоствольних рушниць «Вenelli» та «ИЖ» то згідно матеріалів справи позивачем не надано належних документів та не вказано опис рушниць, серійний номер, дата випуску, калібр та на кого з подружжя рушниці зареєстровані, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Що ж стосується заперечень, представником відповідача: адвокатом Кушнеренком І.В., зазначених в листі від 09.11.2021 року щодо неподільності майна (транспортного засобу Toyota Land Cruiser 3.4, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ), яке вибуло з фактичного користування відповідача та позивача ще до звернення позивача з даним позовом до суду, суд не вбачає підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя, а саме жоден з подружжя не позбавлений на транспортний засіб Toyota Land Cruiser 3.4, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 права власності, а тому позовні вимоги позивача в цій частині також підлягають задовленню.
Враховуючи вище наведене, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає задоволенню частково.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Разом з тим, позивач жодним чином не підтвердив та не надав належних доказів суду, щодо розрахунку понесених ним витрат на отримання професійно-правничої допомоги та представництва його інтересів в суді, а тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 60,69-71 СК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.
ОСОБА_2 , право власності на транспортний засіб Toyota Land Cruiser 3.4, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 653282200:01:001:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , компенсацію різниці у вартості виділеного сторонам майна, у розмірі 201712,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2266,45 грн. (дві тисячі двісті шістдесят шість грн. 45 копійок).
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Максимович І. В.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5