справа № 2-1603/10
УХВАЛА

01 грудня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Палюх Н.М.

за участю секретаря: Фіс В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання

в с т а н о в и в :

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-1603/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Львівської філії АБ «Укргазбанк» заборгованості по поверненню кредиту. Заява обгрунтована тим, що 01.06.2010 року Залізничним районним судом м. Львова винесено рішення у справі № 2-1603/2010 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Львівської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно, яким позов було повністю задоволено, зокрема стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Львівської філії АБ «Укргазбанк» - 16912,38 дол. США та 30056,74 грн. заборгованості по поверненню кредиту. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Львівської філії АБ «Укргазбанк» - судові витрати по справі - 120 грн. оплати за інформаційно-технічне забезпечення та 1640,90 грн. сплаченого судового збору. Виконавчий лист за даним рішенням виданий 13.08.2010 року. Виконавчий лист направлявся стягувачем у Сихівський відділ ДВС Львівського МУЮ для примусового виконання неодноразово, проте, у зв`язку з відсутністю майна і доходів у боржника повертався державними виконавцями стягувачу без виконання. 23.02.2015 року державним виконавцем було винесена постанова про відкриття ВП № 46604076 на підставі виконавчого листа. Дане виконавче провадження завершилось постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.06.2015 р. з підстав неможливості виконати рішення суду через відсутність у боржника майна. Починаючи з 23.02.2015 року та по сьогоднішній день згідно даних системи документообігу стягувача ніяких постанов щодо виконавчого листа до них не надходило. Звертають увагу суду на те, що підтверджуючі документи про направлення постанови стягувачеві Сихівським підрозділом ДВС на запит банку надані не були. У зв`язку із наведеним, просять суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення такого до виконання.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись про розгляд справи належним чином, представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, тому суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2010 стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Львівської філії АБ «Укргазбанк» - 16912,38 дол. США та 30056,74 грн. заборгованості по поверненню кредиту. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Львівської філії АБ «Укргазбанк» - судові витрати по справі - 120 грн. оплата за інформаційно-технічне забезпечення та 1640,90 грн. сплаченого судового збору /а.с. 50-51/.

За заявою представника ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Львівської філії АБ «Укргазбанк» судом були видані виконавчі листи, які були отримані представником 25.08.2010 /а.с. 55/.

З довідки Сихівського ВДВС у м. Львові від 04.06.2021 вбачається, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №46604076 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1603/2010 від 13.08.2010 Залізничного районного суду м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 16912,38 дол США, 30056,74 грн, 120 грн, 1640,90 грн. 22 червня 2015 року, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яку разом із виконавчим документом скеровано стягувачу. В результаті пересилки виконавчий документ був втрачений /а.с. 61/.

З листа Сихівського ВДВС у м. Львові від 29.11.2021 встановлено, що матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно акту ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Львівської філії АБ «Укргазбанк» від 01.07.2021 встановлено відсутність оригіналу виконавчого документа, виданого Залізничним районним судом м. Львова 13 серпня 2010 року у справі № 2-1603/2010 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 16912,38 доларів США та 30056,74 грн, а також 120 грн оплати за інформаційно-технічне забезпечення та 1640,90 грн судового збору /а.с. 59/.

Відповідно ст. 129-1 Конституції Українидо суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно із частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Згідно з пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися без результатними.

Згідно із частиною п`ятою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09.

Згідно із статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що якщо законом визначений порядок та, зокрема, строки для вчинення певних дій, такі строки в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинні дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та підлягають доведенню в силу принципів змагальності та диспозитивності, визначених положеннями ст.ст. 12, 13, 82 ЦПК України.

Як зазначено вище, рішення про стягнення заборгованості на користь заявника ухвалено судом у 2010 році, тобто більше ніж 11 років тому, а постанова про повернення виконавчого листа стягувачеві була винесена ще у 2015 році.

Проте з матеріалів справи вбачається, що пошуками оригіналу виконавчого листа заявник став цікавитися лише в 2021 році, тобто як після спливу строку для його пред`явлення до виконання, так і закінчення визначених нормативно-правовими актами строків зберігання виконавчих проваджень у системі Міністерства юстиції України, що підтверджується надісланим заявником запитов у Сихівський ВДВС у м. Львові /а.с. 60/.

Варто зауважити, що заявник мав право дізнатись про вказаний виконавчий лист до закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання шляхом надсилання запитів.

Таким чином, стягувач протягом усього часу з моменту пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не реалізовував свої процесуальні права під час виконання рішення суду у межах виконавчого провадження, виконавчим провадженням не цікавився та звернувся із заявою про видачу дубліката через шість років з часу винесення постанови про повернення виконавчого листа без виконання.

Відповідно до ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України №1404-VIII від 02 червня 2016 року особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Заявник не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Правові позиції викладені ЄСПЛ у рішеннях у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії від 20.09.2011 (заява №14902/04) та у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства від 22.10.1996 (заяви №22083/93, 22095/93), дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому, вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд. У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.

Таким чином, судом не встановлена наявність поважних причин пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому суд відмовляє у його поновленні та видачі дублікату виконавчого листа.

Також суд зазначає, що з аналізу доданих до заяви про видачу дубліката виконавчого листа матеріалів, суд приходить до висновку, що заявником не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт втрати оригіналу виконавчого листа, у тому числі і про проведення службового розслідування по факту втрати оригіналу виконавчого листа та результат його проведення, оскільки надана Сихівським ВДВС у м.Львові довідка від 04.06.2021 про втрату виконавчого документа в результаті пересилки не є безспірним підтвердженням вказаної обставини.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 433, п.п. 17.4 розділу № 13 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: