Номер провадження 2/756/5400/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Мушкетик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЖОБЕР» про захист прав споживача шляхом визнання договору частково недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач у липні 2021 року через свого представника звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просила визнати недійсним пункт 6.2. Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) № 355793 від 08.07.2019, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ДЖОБЕР» та ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «ДЖОБЕР» 08.07.2019 було укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) № 355793 на суму 3 000,00 гривень на споживчі потреби на 25 календарних днів: з 08.07.2019 по 01.08.2019 включно, зі сплатою процентів 1,9 % в день на суму позики (693,5% річних), а у разі часткового погашення - на непогашену частину позики.

Відповідно до умов договору загальна вартість позики 4 425,60 гривень, з яких: 3 000,00 гривень - сума позики, 1 425,00 гривень - сума нарахованих процентів.

У разі порушення позичальником своїх грошових зобов`язань у вигляді несвоєчасного повернення або неповернення суми позики та несвоєчасної сплати або несплати процентів за користування позикою, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 2,9% від загальної суми належних та несплачених платежів (суми заборгованості) за договором за кожен день прострочення платежу - визначену п. 6.2. Договору.

Позивач вважає вказаний пункт договору несправедливим, оскільки загальний розмір пені за його умовами становить 1 058,5% річних, що суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що при укладенні договору їй не надано інформацію про те, що реальний розмір пені за договором становить 1058,5% річних, зокрема зазначена інформація не була відображена відповідачем в детальному розписі сукупної вартості позики.

Також додає, що умови договору, якими передбачено сплату позичальником пені за невиконання зобов`язань, не містять обмеження щодо строку нарахування пені і розміру такої неустойки.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

Представник позивача у судовому засіданні заяву підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки позивача при укладенні договору позики було ознайомлено зі всіма істотними умовами договору, а сам договір відповідає всім умовам чинного законодавства, і підстав для визнання його пунктів недійсними немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «ДЖОБЕР» 08.07.2019 було укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) № 355793 на суму 3 000,00 гривень на споживчі потреби на 25 календарних днів: з 08.07.2019 по 01.08.2019 включно, зі сплатою процентів 1,9 % в день на суму позики (693,5% річних), а у разі часткового погашення - на непогашену частину позики.

Відповідно до умов договору загальна вартість позики 4 425,60 гривень, з яких: 3 000,00 гривень - сума позики, 1 425,00 гривень - сума нарахованих процентів.

У разі порушення позичальником своїх грошових зобов`язань у вигляді несвоєчасного повернення або неповернення суми позики та несвоєчасної сплати або несплати процентів за користування позикою, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню у розмірі 2,9% від загальної суми належних та несплачених платежів (суми заборгованості) за договором за кожен день прострочення платежу - визначену п. 6.2. Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

На час укладення спірного договору ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, втратила чинність.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Проаналізувавши зміст спірного положення договору, суд встановив, що Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) № 355793 від 08.07.2019 містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується електронним підписом позивача про прийняття пропозиції укласти договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відтак суд вважає правильним зауважити, що незгода з розміром неустойки не є підставою для визнання відповідного пункту в договорі позики недійсним. До того ж нарахований позикодавцем розмір боргу за пенею може бути зменшений судом у випадку подання відповідного позову до боржника.

Таким чином, відповідно до чинного цивільного законодавства суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. 520, 524-526, 530, 549, 672, 638, 651, 652, 1054 ЦК України; ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів»; керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційному суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 грудня 2021 року.

Суддя,- Белоконна І.В.