Справа № 932/3417/21
Провадження №2/932/5444/21
У Х В А Л А

20 грудня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Куцевол В.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до держави України в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у підсистемі «Електронний Суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Головного управління казначейської служби України у Дніпропетровській області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , благодійний фонд «Екологія-Геос» про визнання дій чи бездіяльності з розгляду скарги протиправними, зобов`язання вчинити дії на поновлення низки гарантій, шляхом впровадження у виробництво технології, зобов`язання відшкодувати за порушення гарантій моральну шкоду, відшкодування матеріальної шкоди та стягнення матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди.

Ухвалою суду від 29.04.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.05.2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.12.2021 року скасовано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2021 року та справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.12.2021 року матеріали справи передано у моє провадження.

16.12.2021 року ОСОБА_2 надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій визначив відповідачем по справі державу Україну в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, а третьою особою - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Посилаючись на завдання йому державними органами матеріальної та моральної шкоди, прохає відшкодувати йому за рахунок держави моральну шкоду.

Згідно з вимогами ст. 2 ЦК України, держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. При цьому держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі 910/23967/16, кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно зі ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Належними сторонами в цивільному процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. При цьому, належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Відповідно, неналежними сторонами у справі є ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку. Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача.

Як роз`яснив у своїй постанові від 27.11.2019 р. у справі № 242/4741/16-ц Верховний Суд, тлумачення частини другої статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача. Так, сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу. У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки належним відповідачем у справі є держава в особі заподіювача шкоди Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка і визначена в уточненій позовній заяві ОСОБА_2 відповідачем, приходжу до висновку про те, що даний спір Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська не підсудний за таких обставин.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Позивач мешкає у Дніпровському районі Дніпропетровської області, у смт. Обухівка, тоді як відповідач Дніпропетровська обласна державна адміністрація розташована по пр. О. Поля, 1 у м. Дніпрі, що у Центральному районі м. Дніпра.

Місцем заподіяння шкоди позивачу Шевченківський район м. Дніпра, у межах якого не знаходяться сторони, не є.

Відповідно до роз`яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних України від 1 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом, встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції, передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за правилами загальної підсудності, тому справу належить передати на вирішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, у межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідач - Дніпропетровська обласна державна адміністрація.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 27, 28, 31, 258, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави України в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди передати за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол