Справа № 182/7019/21
Провадження № 2/0182/3138/2021
У Х В А Л А

Іменем України

07.12.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Багрової А.Г., розглянувши заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ТОВ АФ „Берегиня, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державний реєстратор нерухомого майна Нікопольського міськрайонного управління юстиції Кузнєцова Марія Олександрівна, ОСОБА_1 , про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку з чужого незаконного користування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами до ТОВ АФ „Берегиня та просить зобов`язати відповідача повернути з чужого незаконного користування належну йому земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі.

06.12.2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій, а саме: заборони вносити зміни в реєстрацію прав та їх обтяжень відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:001:1503, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 зазначив, що невжиття своєчасних заходів для забезпечення позову може утруднити виконання рішення або зробити його виконання неможливим, оскільки відповідач здійснив підробку документів для надання державної реєстрації договору оренди від 29.12.2015 року, що слугувало відмовою у державній реєстрації укладеного між ним та позивачем договору оренди від 04.11.2021 року земельної ділянки, а тому існує вірогідність повторного здійснення відповідачем записів про державну реєстрацію договорів оренди. Також можливі дії відповідача можуть істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Інститут забезпечення позову - це фактично гарантія захисту прав позивача, що гарантує в майбутньому належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів із забезпечення позову може бути неможливою. Предмет забезпечення позову - виключно матеріально-правова вимога (майнового чи немайнового характеру), що утворює предмет позову, який надалі підлягає виконанню.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Стаття 150 ЦПК визначає види забезпечення позову, в тому числі позов забезпечується : забороною вчиняти певні дії.

У постанові від 21.02.2021 по справі N 686/1953/13-ц Верховний Суд зазначив, що забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Крім того, в постанові від 29.10.2020 по справі N 263/14171/19 Верховний Суд зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

В межах даної справи позивач ОСОБА_2 просить зобов`язати ТОВ АФ „Берегиня повернути з чужого незаконного користування належну йому земельну ділянку площею 6,1425 га, кадастровий номер :02:001:1503, яка розташована на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки №б/н від 29.12.2015 року, оскільки він не підписував договір оренди належної йому земельної ділянки з відповідачем.

Як підставу для вжиття заходів забезпечення позову заявник третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 вказує на те, що до ухвалення остаточного рішення по даній справі відповідач може знову здійснити підробку документів та знову зареєструвати право оренди земельною ділянкою с кадастровим номером :02:001:1503, яка належить позивачу ОСОБА_2 , що призведе до неможливості ефективного захисту порушених прав позивача та унеможливить виконання рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 по справі N 381/4019/18 зазначено, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка площею 6,1425 га, кадастровий номер :02:001:1503, яка розташована на території Шолохівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, належить позивачу ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч. 9 ст. 7 вказаного Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Звернувшись до суду позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що він не підписував договір оренди належної йому земельної ділянки з відповідачем, а тому наполягає на поверненні йому цієї земельної ділянки та скасуванні державної реєстрації права оренди за ТОВ АФ „БЕРЕГИНЯ і ці обставини підлягають встановленню та доведенню позивачем в межах даної справи.

У разі вжиття заходів забезпечення позову, запропонованих заявником, до набрання рішенням законної сили власник та користувач земельної ділянки за спірним договором будуть обмежені у своїх правах, що на думку суду буде непропорційним втручанням у права сторін по справі.

Проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову , суд вважає, що належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами заява не обґрунтована та базується лише на власних міркуваннях та припущеннях третьої особи щодо неможливості чи утруднення виконання можливого рішення суду або унеможливить ефективний захист порушених прав або інтересів позивача та заявника.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Повну ухвалу складено 07.12.2021 року.

Суддя: А. Г. Багрова