Справа № 305/1570/14-ц
Провадження по справі № 2/305/19/21
РІШЕННЯ
11.11.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Марусяк М.О.
секретаря судового засідання Найман Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
ВСТАНОВИВ:
29.07.2014, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
29.11.2017, адвокат Мігалі Іляна Василівна, яка діє від імені та в інтересах відповідача по справі ОСОБА_3 , який змінив своє прізвище та ім`я на ОСОБА_2 , звернулася в суд із заявою про перегляд заочного рішення по справі №305/1570/14-ц.
Ухвалою суду від 22.01.2018, заочне рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 10:00 годину 19.02.2018 у приміщенні суду.
02.02.2018 представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Мігалі І.В. подано відзив на позовну заяву про стягнення боргу за договором позики.
У відзиві на пзовну заяву, адвокат Мігалі І.В. зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та заперечує проти того, що він давав розписку про отримання від позивача суми грошових коштів та вищевказаного майна. Даний документ сфальсифікований, підпис на розписці викладений почерком, який не належить відповідачу, тобто зроблений іншою особою. У зв`язку з наведеним просила витребувати у позивача оригінал розписки для огляду в судовому засіданні та призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Призначити по справі судову почеркознавчу експертизу. За розглядом справи винести рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , відмовити у повному обсязі.
15.02.2018 позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якому вважає що суд безпідставно скасував своє рішення від 04.09.2014. Просив позов задовольнити у повному обсязі.
19.02.2018 представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Мігалі І.В. подано заяву про призначення почеркознавчої експертизи.
26.02.2018 представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Мігалі І.В. подано заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 21 березня 2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про призначення почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи придатний підпис розписки від 7 листопада 2006 року за якою відповідач ОСОБА_4 отримав від позивача , ОСОБА_1 суму позики в розмірі 1000 доларів США та майно в оренду - діжки ємністю 220 л. в кількості 78 штук на суму 1560 доларів США для дослідження з метою ідентифікації особи виконавця? Чи виконаний підпис розписки від 7 листопада 2006 року відповідачем, ОСОБА_4 ? Чи виконаний підпис розписки від 7 листопада 2006 року з наслідуванням почерку (навмисно зміненим почерком) відповідача, ОСОБА_4 ? Проведення даної експертизи доручено експертам Закарпатського науково-дослідного експертно-крриміналістичного центру МВС України , адреса місця здійснення діяльності: АДРЕСА_3 .
24.04.2018 ухвала про призначення експертизи повернулася без виконання у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи: оригіналу розписки від 07 листопада 2006 року; зразків підпису громадянина відносно якого поставлене запитання, які виконані ним у період 2005-2007 роки; експерементальних зразків підпису відносно якого поставлене запитання виконані на 10 аркушах паперу форматом А4 та незрозумілістю питань поставлених перед експертом.
Ухвалою суду від 15.06.2018 поновлено провадження у справі.
04.10.2018 позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про зупинення провадження у справі.
Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі - задоволено. У зв`язку з тривалою хворобою позивача, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, зупинено до 04 березня 2019 року.
Ухвалою суду від 07.03.2019 поновлено провадження у справі.
На підставі розпорядження Рахівського районного суду Закарпатської області №63 від 24 травня 2019 року призначено повторний авторозподіл справи за №305/1570/14-ц.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Рахівського районного суду, Закарпатської області Бліщ О.Б. для прийняття до провадження.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, ОСОБА_6 від 30.05.2019, цивільну справу №305/1570/19, провадження по справі №2/305/42/19 прийнято до свого провадження. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
13.08.2019, позивач ОСОБА_1 надіслав електронною поштою заяву про затвердження мирової угоди.
01.10.2019, позивач ОСОБА_1 надіслав електронною поштою заяву про відвід судді Бліщ О.Б. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року, зупинено провадження у справі №305/1570/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у зв`язку з надходження заяви про відвід. Заяву передано до канцелярії Рахівського районного суду Закарпатської області для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Бліщ Оксани Богданівни.
Ухвалою суд від 20.12.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бліщ Оксани Богданівни відмовлено.
Ухвалою суду від 24.12.2019 поновлено провадження у справі.
На підставі розпорядження Рахівського районного суду Закарпатської області №58 від 09 листопада 2020 року призначено повторний авторозподіл справи за №305/1570/14-ц.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Рахівського районного суду, Закарпатської області Марусяк М.О. для прийняття до провадження.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 16.11.2020, цивільну справу №305/1570/14-ц, провадження по справі №2/305/27/20 прийнято до свого провадження. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 20.07.2021 відмовлено представнику відповідача, адвокату Мігалі І.В. у задоволенні клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 20.07.2021 закрито підготовче засідання. Призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання, позивач ОСОБА_1 не з`явився. 27.10.2021 надіслав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Судом встановлено, що 07 листопада 2006 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_7 було укладеного договір позики, за яким ОСОБА_7 отримав в борг 1000 доларів США та майно в оренду - діжки ємністю 220 л., в кількості 78 штук на суму 1560 доларів США. Відповідно до умов договору останній зобов`язався повернути позивачу грошові кошти з відсотками, сплатити кошти за оренду діжок і повернути це майно, а в разі їх втрати - сплатити їх вартість у строк по першій його вимозі, що стверджується розпискою відповідача.
Відповідно до укладеного договору, підтверджуючи факт отримання коштів, відповідач ОСОБА_7 07 листопада 2006 року власноруч написав розписку про отримання грошей та оренду діжок ємністю 220 л., в кількості 78 штук.
Таким чином, відсутність у відповідача боргового документа - розписки від 07 листопада 2006 року, у відповідності до вимог ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, свідчить про невиконання боржником у повному обсязі своїх зобов`язань за договором позики від 07.11.2006.
Судом встановлено, що позивачем неоднаразово надсилалась відповідачу претензії про сплату заборгованості за договором позики від 07.11.2006, однак така проігнорована та невиконана по даний час. У зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.
З положень статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичними вимогами, що пред`являються.
Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У відповідності до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.
Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим ч.2 ст.524 та ч.2 ст.533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається у гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України №6-284 цс17 від 01.03.2017 .
Оскільки сторони по справі у вказаному грошовому зобов`язанні визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України.
Матеріалами справи доводиться, що відповідач ОСОБА_7 згідно договору позики (розписки) від 07 листопада 2006 року, зобов`язаний повернути суму боргу 1000 доларів США, сплатити додатково відсотки, орендну плату і вартість майна -78 діжок.
Відповідач повинен сплатити також за майно згідно умов договору 1560 доларів США (78*20 дол).
Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню й оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
У частинах 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції у встановлений законом строк.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору позики.
Поряд з цим, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено.
Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача, адвоката Мігалі І.В. инаведені у відзиві на позов про те, що розписка від 07.11.2006 підроблена. Підпис в розписці викладений почерком, який не належить відповідачу, тобто зроблений іншою особою
Вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
У відповідності до п.17 Постанови пленуму ВСУ № 5 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.
Враховуючи те, що для вирішення спору між сторонами були необхідні спеціальні знання, ухвалою суду від 21 березня 2018 року призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставено наступні питання: чи придатний підпис розписки від 7 листопада 2006 року за якою відповідач ОСОБА_4 отримав від позивача, ОСОБА_1 суму позики в розмірі 1000 доларів США та майно в оренду - діжки ємністю 220 л. в кількості 78 штук на суму 1560 доларів США для дослідження з метою ідентифікації особи виконавця? Чи виконаний підпис розписки від 7 листопада 2006 року відповідачем, ОСОБА_4 ? Чи виконаний підпис розписки від 7 листопада 2006 року з наслідуванням почерку (навмисно зміненим почерком) відповідача, ОСОБА_4 ? Проведення експертизи було доручено експертам Закарпатського науково-дослідного експертно-крриміналістичного центру МВС України, адреса місця здійснення діяльності: АДРЕСА_3 . Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 . При цьому, сторонам було роз`яснено положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, зокрема про те, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Однак, ухвала про призначення судової почеркознавчої експертизи, судовим експертом С.М. Шкрюба була повернута без виконання, оскільки питання поставлені відповідачем у клопотанні про призначення експертизи перед експертом сформовані не чітко, у матеріалах справи відсутній оригінал розписки від 07 листопада 2006 року, відповідачем не надано експерту зразків підпису, які виконані ним у період 2005-2007 роки та його експерементальних зразків підпису на 10 аркушах паперу форматом А4.
З вище наведеного, суд констатує, що відповідач ОСОБА_8 ухиляється від участі в експертизі.
У відповідності до ч.1 ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Поряд з цим, позивач ОСОБА_1 у підготовчому засіданні, 20.07.2021 в режимі відеоконференції пояснив, що у зв`язку з повним виконанням рішення суду, він не зберіг оригінал розписки наданої відповідачем по справі.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_8 ухиляється від участі в експертизі суд вважає доведеним факт отримання боржником коштів за договором позики. За таких обставин, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за договором позики підлягає до задоволення.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Статтею 1167 ЦК України, закріплено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, серед іншого, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п.5 вказаної Постанови).
Суд при визначенні розміру завданої моральної шкоди враховує, що позивач внаслідок порушення відповідачем взятого на себе зобов`язання, передбаченого договором позики (розпискою) став інвалідом другої групи. Це зокрема підтверджено матеріалами справи та зумовлено тим, що відмова відповідача повернути кошти призвела до скрутного матеріального становища, тяжких моральних та душевних переживань, що призвело врешті до погіршення стану здоров`я позивача. Внаслідок набутого, з приводу цього, тяжкого захворювання потребує значних коштів на лікування.
Позивач, ОСОБА_1 , являється інвалідом ІІ-ї групи, загального захворювання, безстроково, що стверджується посвідченням № НОМЕР_1 .
Оскільки, позивач ОСОБА_1 при звернені з позовом до суду, у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", був звільнений від сплати судового збору, на виконання вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 2128,04 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 162803,44 (сто шістдесят дві тисячі вісімсот три) гривні 44 копійки.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_4 .
Відповідач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2021 року.

Головуюча: М.О. Марусяк