Справа № 199/3077/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська

у складі головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Маляренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття заборони на відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зняття заборони на відчуження нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.11.2011 року був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2,3 ст.358 КК України до 10 років з конфіскацією майна.

Після набрання вироком законної сили Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області направлено виконавчий лист №1-18/2011 від 30.03.2012 року, до виконання у частині конфіскації майна засудженого ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді начальника Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченка С.І., наданої на адвокатський запит, відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №33532695 із примусового виконання виконавчого листа №1-18/2011 від 30.03.2012 року про конфіскацію усього майна, належного ОСОБА_1 , на користь держави. Виконавче провадження було відкрито 23.07.2012 року.

Керуючись ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», що діяв станом на 23.07.2012 рік, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, щодо всього належного боржникові майна.

Відповідний запис про обтяження нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12781364.

У результаті вжитих державним виконавцем заходів у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 06.07.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

11.06.2014 року ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання, однак через наявність заборони на відчуження всього належного йому майна, накладеної в рамках виконавчого провадження, позивач позбавлений можливості відчужити належну йому на підставі договору дарування ВСЄ №969853 від 18.04.2006 року, 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) із заявою про скасування арешту, однак йому було повідомлено, що виконавче провадження знищено у зв`язку з трирічним терміном зберігання.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зняти арешт та заборону відчуження всього майна, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області Шагана О.А. від 23.07.2021 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №33532695 (реєстраційний номер обтяження 12781364).

Представник відповідача надав до суду відзив, у якому зазначив, що позивачем не визначено, у який спосіб Фонд державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях порушує права позивача, до нього ніяких вимог не пред`явлено, позивач зазначає про те, що на виконанні Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра перебувало виконавче провадження №33532695 з примусового виконання виконавчого листа №1-18/2011 від 30.03.2012 року про конфіскацію усього належного ОСОБА_1 майна на користь держави. У результаті вжитих державним виконавцем заходів у боржника ОСОБА_1 не виявлене майно, на яке можливо звернути стягнення і здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, у зв`язку з чим виконавчий документ був повернутий стягувачу. Тобто, майно, яке підлягало конфіскації на користь держави під час проведення виконавчих дій було відсутнє, у зв`язку з чим жодне майно, належне позивачу, до державної власності передано не було, що, на думку представника відповідача, свідчить про відсутність участі держави у спірних правовідносинах.

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

У судове засідання 22.11.2021 року представник третьої особи Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.11.2011 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2,3 ст.358 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, належного засудженому (а.с. 9-15).

Після набрання вироком законної сили Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська 13.07.2012 року направлено до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавчий лист №1-18/2011 від 30.03.2012 року, для виконання у частині конфіскації майна засудженого ОСОБА_1 (а.с.16).

Згідно з відповіддю начальника Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченка С.І., відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №33532695 з примусового виконання виконавчого листа №1-18/2011 від 30.03.2012 року про конфіскацію усього належного ОСОБА_1 майна на користь держави. Виконавче провадження було відкрито 23.07.2012 року.

Керуючись ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», що діяв станом на 23.07.2012 рік, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, щодо всього належного боржникові майна.

Відповідний запис про обтяження нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12781364.

У результаті вжитих державним виконавцем заходів у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 06.07.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану.

Надати належним чином завірені копії постанов про повернення виконавчого провадження, або копії матеріалів виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки виконавчі провадження знищено, у зв`язку із трирічним терміном зберігання (а.с.17).

ОСОБА_1 на підставі договору дарування ВСЄ №969853 від 18.04.2006 року, реєстровий №590 від 18.04.2006 року, належить 1/8 частина житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.21).

11.06.2014 року ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання, однак наявність заборони на відчуження всього належного йому майна, накладеної в рамках виконавчого провадження, перешкоджає йому у реалізації своїх прав власника не тільки в частині відчуження належного йому майна, але й в частині майбутнього набуття права власності на будь-яке майно.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, акти цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.41 Конституції України та положень ст.ст. 179, 181, 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Також, згідно зі ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до частини 1 статті 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі частини 1 статті 321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно приписів ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

Частиною 1 статті 386 ЦК України визначено, що - держава забезпечує рівний захист прав суб`єктів права власності.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до норм ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження",

1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10частини першої статті 34 цього Закону.

3. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Положеннями ст.386 ЦК України визначені засади захисту права власності. Так, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. А ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року N 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 8 вказаної Постанови в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі, якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" від 12 червня 2009 року за N 5 зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору.

Отже, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту та заборони відчуження всього майна, належного позивачу, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження - заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту та заборони відчуження всього майна, належного ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області Шагана О.А. від 23.07.2021 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №33532695 (реєстраційний номер обтяження 12781364).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти саме на позивача понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 30, 81, 89, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Фонду державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття заборони на відчуження нерухомого майна, - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження всього майна, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області Шагана О.А. від 23.07.2021 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №33532695 (реєстраційний номер обтяження 12781364).

Судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.12.2021 року.

Суддя