ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7198/21 Справа № 201/3630/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал груп» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Насінневе», товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал груп», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Білозірське-Агро», про стягнення заборгованості за договором фінансової допомоги і судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Насінневе» (далі ПАТ «Насінневе»), товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал груп» (далі ТОВ «Квартал груп»), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Білозірське-Агро» (далі - ТОВ «Білозірське-Агро»), про стягнення заборгованості за договором фінансової допомоги і судових витрат.

У червні 2021 року ТОВ «Квартал груп» звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту договору про відступлення прав вимоги від 03 грудня 2019 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року відмовлено у поновленні строку на прийняття зустрічного позову та відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

В апеляційній скарзі ТОВ «Квартал груп» просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року скасувати в частині повернення зустрічної позовної заяви та передати зустрічну позовну заяву на розгляд до суду першої інстанції, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови у прийнятті їх зустрічної позовної заяви, оскільки вона взаємопов`язана з первісним позовом.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що первісний та зустрічний позов не взаємопов`язані та розглядати їх разом недоцільно. 29 жовтня 2020 року по справі закінчено підготовче засідання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов; у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (ст.193 ч.ч.1-4 ЦПК України).

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин, доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Недоцільно розглядати первісний та зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Таким чином, вирішуючи клопотання про прийняття зустрічного позову суд з`ясовує такі питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову, чи поданий зустрічний позов у строк для подання відзиву на позов.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, за яким судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123-126 ЦПК (1618-15) (в попередній редакції). Відповідач має право пред`явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК(1618-15)) (в попередній редакції), а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред`явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК (1618-15)) (в попередній редакції). Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв`язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів). У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч.ч.1-2 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу способами, які не заборонені законом, перелік яких не є вичерпним.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v.Ukraine» заява №23436/03, § 2, від 28 березня 2006 року).

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що первісний позов ОСОБА_1 було подано до суду 17 квітня 2020 року.

21 квітня 2020 року постановлена ухвала відкриття провадження у справі. Призначене підготовче засідання на 16 липня 2020 року.

16 липня 2020 року підготовче засідання відкладене на 31 серпня 2020 року.

31 серпня 2020 року, у зв`язку з клопотанням ТОВ «Квартал груп», підготовче засідання відкладане на 29 жовтня 2020 року.

28 жовтня 2020 року ТОВ «Квартал груп» надало відзив на позов.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження по справі.

22 грудня 2020 року ТОВ «Квартал груп» подало зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 19 лютого 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

03 червня 2021 року ТОВ «Квартал груп» знову звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту договору про відступлення прав вимоги від 03 грудня 2019 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року відмовлено у поновленні строку на прийняття зустрічного позову та відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Колегія суддів звертає увагу та те, що і у своїй зустрічній позовній заяві ТОВ «Квартал груп» просить визнати недійсним пункт 1.3 договору про відступлення прав вимоги від 03 грудня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Квартал груп», в той час коли ОСОБА_1 у своєму первісному ставить питання про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 08 листопада 2019 року №08/11-19БА у розмірі 910 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви, правильність ухвали не спростовують і не дають підстав до висновку про її незаконність.

Зустрічна позовна заява подана після закриття підготовчого провадження.

Крім того, колегія суддів вважає, що поданий первісний та зустрічні позови хоча частково і виникають з одних правовідносин, однак вони не взаємопов`язані за своїм предметом і їх спільний розгляд не є доцільним, так як може затягти розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання. Тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і її слід залишити без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал груп» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.