справа № 490/9392/19 провадження №2/489/157/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Сухно А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за безоплатне користування земельною ділянкою

встановив:

У жовтні 2020 року Миколаївська міська рада звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом, після уточнення якого просила солідарно стягнути з відповідачів кошти в сумі 881255,93 грн. за безоплатне користування земельною ділянкою (53/100) площею 12810 кв.м по АДРЕСА_1 та понесені витрати із сплати судового збору.

В обґрунтування позову вказано, що пунктом 26 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.10.2004 № 24/15 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 13516 кв.м, у тому числі 4344 кв.м під капітальною забудовою, 203 кв.м під спорудою, 8969 кв.м під проїздами, проходами, із земель Відкритого акціонерного товариства «Миколаївський комбінат будівельних матеріалів», зарахувавши її до земель іншої промисловості, для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 та надано Товариству з обмеженою відповідальністю «ХРІЗОТІЛ» (далі ТОВ «ХРІЗОТІЛ») в оренду на 15 років земельну ділянку загальною площею 13516 кв.м для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення з ТОВ ««ХРІЗОТІЛ» укладено договір оренди землі від 11.09.2006 № 4365, за яким Товариству передана в оренду на 15 років земельна ділянка площею 13516 кв.м для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 , фактична передача якої оформлена актом приймання-передачі земельної ділянки від 11.09.2006.

На підставі рішення Миколаївської міської ради від 25.04.2007 № 12/48 укладено договір про зміни до договору оренди землі від 11.09.2006 № 4365, за яким сторону по договору замінено з ТОВ «ХРІЗОТІЛ» на ТОВ ВП «Андріївське» у зв`язку із купівлею останнім нерухомого майна по АДРЕСА_1 та передана в оренду земельна ділянка площею 12810 кв.м для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 05.05.2015 право спільної власності на 53/100 часток нежитлових будівель АДРЕСА_1 належить відповідачам.

Таким чином, з 05.05.2015 відповідачами було набуто речове право спільної власності 53/100 часток нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 12810 кв.м АДРЕСА_1 .

Проте, з дати набуття права спільної власності відповідачами не сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 12810 кв.м, чим порушені права Миколаївської міської ради як органу місцевого самоврядування та власника земельної ділянки щодо неодержання доходів за час тимчасового використання земельної ділянки, що підтверджується листом МУ ГУ ДФС у Миколаївській області № 413/9/14-29-06-18.

У відповідності до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, 12.07.2019 Ввиконавчий комітет Миколаївської міської ради прийняв рішення про затвердження актів з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 14.05.2019 про визначення розміру збитків, нанесених відповідачами у зв`язку з безоплатним використанням частини (53/100) земельної ділянки площею 12810 кв.м для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 у період з 01.05.2016 до 01.05.2019 у розмірі 881255,93 грн.

Посилаючись на наведені обставини та правові підстави позову, вказані в заяві від 14.01.2021, зокрема положення статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України та статтю 7 Закону України «Про оренду землі, відповідно до яких у разі переходу до нового власника нерухомого майна до нього автоматично переходить право оренди земельної ділянки на тих самих умовах і в обсязі, що були у попереднього землекористувача, та обов`язок зі сплати орендної плати, позивач просить стягнути з відповідачів кошти за безоплатне користування земельною ділянкою.

У відзиві на позов, який надійшов до суду 15.05.2020 (поданий до зміни позивачем правових підстав позову), представник відповідачів просив в задоволенні позовних вимог відмовити так як позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки спірні правовідносини не підлягають врегулюванню положеннями статті 1212 ЦК України. Зазначає, що після набуття відповідачами права власності на нерухоме майно до них автоматично перейшло право оренди земельної ділянки та виник обов`язок зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Також при визначенні розміру збитку позивач виходив з 53/100 часток в праві власності нежитлових будівель та споруд по АДРЕСА_1 , але це частка від загальної вартості цього об`єкту нерухомості, а не частка земельної ділянки, яка знаходиться під вказаними будівлями та спорудами. Тому для визначення розміру збитків позивачу необхідно було визначити фактичну площу земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідачів та зайнята вищеназваними будівлями і спорудами, які складають 53/100 частко нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.11.2019 справу передано за виключною підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з урахуванням зміненого предмету позову та правових підстав.

Представник відповідачів в задоволенні позовних вимог просив відмовити через невірне обрання позивачем способу захисту порушеного права, а заяву позивача про зміну правих підстав просив не приймати до уваги, оскільки вона підписана неуповноваженою особою.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що пунктом 26 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 27.10.2004 № 24/15 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 13516 кв.м, у тому числі 4344 кв.м під капітальною забудовою, 203 кв.м під спорудою, 8969 кв.м під проїздами, проходами, із земель Відкритого акціонерного товариства «Миколаївський комбінат будівельних матеріалів», зарахувавши її до земель іншої промисловості, для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 та надано ТОВ «ХРІЗОТІЛ» в оренду на 15 років земельну ділянку загальною площею 13516 кв.м для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення з ТОВ «ХРІЗОТІЛ» укладено договір оренди землі від 11.09.2006 № 4365, за яким Товариству передана в оренду на 15 років земельну ділянку площею 13516 кв.м для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 13, 14).

На підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 11.09.2006 ТОВ «ХРІЗОТІЛ» прийняло в оренду зазначену земельну ділянку для обслуговування виробничих будівель та споруд по АДРЕСА_1 , які нажали товариству на праві власності (а.с. 22).

20.09.2007, на підставі рішення Миколаївської міської ради від 25.04.2007 № 12/48 та зі зміною назви ТОВ «ХРІЗТОЛ», укладено Договір про зміни до договору оренди землі від 11.09.2006 № 4365, за яким сторону по договору (орендаря) замінено з ТОВ «ХРІЗОТІЛ» на правонаступника ТОВ ВП «Андріївське», змінено розмір площі земельної ділянки, наданої для обслуговування виробничих будівель та споруд в оренду, та змінені інші умови договору оренди, в тому числі і орендної плати (а.с. 15).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 05.05.2015 право спільної сумісної власності на 53/100 часток нежитлових будівель АДРЕСА_1 належить відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Наведені обставини представником відповідачів не оспорювалися.

За даними Миколаївського управління ГУ ДВС у Миколаївській області від 22.03.2019 № 413/9/14-29-50-06-18 збори та податки за землю від власників майна та землекористувачів по АДРЕСА_1 до місцевого бюджету не надходили з 2016 року. Набувачі частки нерухомого майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01.01.2015 не перебувають на обліку як платники земельного податку та орендної палати за землю та не сплачували зазначені податки за земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с. 23)

Листом від 27.11.2018 Миколаївська міська рада направила на адресу відповідачів повідомлення про перехід до них обов`язку зі сплати орендної плати за землю, у зв`язку із набуттям ними права власності на 53/100 частки нерухомого майна (а.с. 24).

14.05.2019 Комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам Миколаївської міської ради, за участю відповідача ОСОБА_4 , визначила розмір збитків, нанесених Миколаївській міській раді відповідачами у зв`язку із безоплатним користуванням земельною ділянкою у період з 01.05.2016 до 01.05.2019 збитків в розмірі 881255,93 грн., що оформила відповідним актом, від підпису якого ОСОБА_4 відмовився, про що зроблено відмітку в акті (а.с.9,10).

В подальшому відповідачів було запрошено на засідання виконавчого комітету для розгляду питання затвердження актів комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та користувачам.

12.07.2019 Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради затверджено акт комісії від 14.05.2019 з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, відповідно до якого розмір збитків за безоплатне використання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частини земельної ділянки площею 12810 кв.м (розмір частки становить 53/100) для обслуговування нерухомого майна по АДРЕСА_1 у період з 01.05.2016 до 01.05.2019 складає 881255,93 грн. (а.с. 8).

22.07.2019 на адресу відповідачів направлено вимогу про сплату заборгованості, яку ними не виконано (а.с.25).

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

В силу частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 №161-XIV.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про оренду землі» визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Стаття 120 ЗК України встановлює - якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Така норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Отже, у розумінні положень частини другої статті 120 ЗК України, частини другої статті 377 ЦК України та частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» презюмується, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки.

У цьому разі переукладення договору оренди, у зв`язку з відчуженням нерухомості має, насправді, лише правопосвідчуюче, але аж ніяк не правоустановче значення.

Тобто, підставою припинення оренди земельної ділянки з попереднім орендарем є цивільно-правовий договір відчуження нерухомості (купівлі-продажу, дарування тощо) та, відповідно, підставою виникнення права оренди у нового власника будівлі.

При виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право оренди попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, і тому відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки.

Отже, в день купівлі-продажу нерухомості у попереднього власника нерухомості автоматично припинилося, а у набувача нерухомого майна автоматично виникає право користування (оренди) земельною ділянкою площею. У такому випадку відбувається заміна сторони в зобов`язанні.

Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним Верховним Судом 18.04.2019 у своїй постанові по справі №913/210, якими визначено, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

За таких обставин, враховуючи зміну власника нерухомого майна, яке розташовано на земельної ділянці комунальної форми власності, яка передана була в оренду ТОВ «ХРІЗТОЛ, до відповідачів перейшов обов`язок зі сплати орендної плати за землю на умовах, які існували для попереднього землекористувача та яка розрахована за формулою договору оренди і утворилася за період користування відповідачем землею, на якій розташовано належне їй нерухоме майно, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи наведе і оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про правомірність вимог до відповідачів та їх задоволення шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку в повному розмірі.

Доводи представника відповідача про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права через посилання на положення статті 1212 ЦК України суд відхиляє, так як у первісній редакції позову позивач посилався як на положення статей 120 ЗК України і статті 7 Закону України «Про оренду землі», які поширюються на спірні правовідносини, так і помилково посилався на статтю 1212 ЦК України, усунувши допущену помилку заявою про зміну правих підстав позову.

Не є слушними і доводи представника відповідача про відсутність у заступника міського голови Андрієнка Ю.Г. повноважень на підписання заяви про зміну правових підстав позову, так як вони спростовуються матеріалами справи. Крім того, вказана заява лише уточнює правову підставу позову та була підтримана представником позивача в судовому засіданні.

Суд також відхиляє доводи представника відповідачів про відмову в задоволені позову з підстав того, що замість стягнення орендної плати позивачем пред`явлено позов про стягнення збитків за безоплатне користування земельною ділянкою.

Як встановлено судом, відповідачі орендну плату за земельну ділянку до бюджету не вносили та користувалися нею безоплатно, а тому обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є правомірним та достатнім для поновлення порушених прав позивача.

Безпідставними є і доводи представника відповідача про невірний розрахунок збитків, оскільки як вбачається з розрахунку збитків до акту комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі від 14.05.2019, розмір орендної плати визначався позивачем з нормативної грошової оцінки частки земельної ділянки (17651242,26 грн. та 18710316,80 грн., залежно від періоду), яка відповідає частці відповідачів у праві спільної власності за нежитловий об`єкт (53/100).

Крім стягнення збитків позивач просив стягнути солідарно з відповідачів судовий збір в сумі 13218,84 грн., сплачений при зверненні до суду платіжним дорученням № 1341 від 09.10.2019.

Між тим, суд таким способом стягненням не погоджується, оскільки процесуальним законом не передбачено солідарне стягнення судових витрат. Тому відповідно до частини першої статі 141 ЦПК України враховуючи, що позов про стягнення збитків задоволено в повному розмірі, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів в рівних частинах з кожного по 6609,42 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Миколаївської міської ради за безоплатне користування частиною земельної ділянки (53/100) площею 12810 кв.м. по АДРЕСА_1 кошти в сумі 881255,93 грн. (вісімсот вісімдесят одна тисяча двісті п`ятдесят п`ять гривень 93 коп.).

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Миколаївської міської ради судовий збір в сумі 13218,84 грн., з кожного по 6609,42 грн. (шість тисяч шістсот дев`ять гривень 42 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул.Адміральська,20;

відповідачі ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 09.12.2021.

Суддя І.В.Коваленко