КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9536/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Манзенка Руслана Анатолійовича та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року (суддя Гончарук В.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про захист прав споживача та стягнення невиплаченого страхового відшкодування,

встановив:

у липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 2 жовтня 2020 року, просив стягнути з відповідача суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 2 215 719грн 63коп., пеню у розмірі 95 053грн 53коп., 3% річних у розмірі 113 866грн 96коп., інфляційні втрати у розмірі 122 086грн 12коп., витрати на евакуацію пошкодженого автомобіля у розмірі 33 200грн та витрати на правову допомогу у розмірі 53 620 грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що5 січня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені в даному договорі, в тому числі за ризиком «збитки в наслідок ДТП», будь-якого пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Позивач зазначав, що 26 грудня 2018 року приблизно о 16:00год. - 16:05год. по вул. Героїв Майдану в с. Яблуниця, Івано-Франківської обл. він не впорався з керуванням у зв`язку із складними погодними умовами та допустив з`їзд в кювет, що призвело до пошкодження транспортного засобу марки «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2015 року випуску, та завдання матеріальних збитків. Обставини вказаної ДТП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №100535, додатком до протоколу - схемою наслідків ДТП без потерпілих, а також встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Позивач зазначав, що згідно з висновком №197/19 експертного автотоварознавчого

дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 21 червня 2019 року судовим експертом Ковалем І.М., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 ,пошкодженого в результаті ДТП, яка сталась 26 грудня 2018 року, станом на дату проведення дослідження становить 2 213 028грн 18коп. Ринкова вартість вказаного автомобіля на момент ДТП, яка сталась 26 грудня 2018 року, станом на дату проведення дослідження становила 2 951 873грн 80коп.

Позивач стверджував, що 26 грудня 2018 року ним було повідомлено відповідача про настання страхового випадку з мобільного телефону, а 27 грудня 2018 року подано до відповідача заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, проте з незрозумілих підстав страхове відшкодування не було виплачено та не прийнято жодного рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування.

Позивач зазначав, що відповідно до рахунку - фактури офіційного дилера Audi AGв Україні ДП «Ауді Центр Віпос» № від 3 січня 2019 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 2 231 969,63 грн (з ПДВ). Враховуючи розмір франшизи, що відповідно до п. 12 Договору добровільного страхування наземного транспорту складає 16 250грн, розмір страхового відшкодування становить 2 215 719грн 63коп.

Також позивач вважав, що відповідно до п. 30.1 договору добровільного страхування відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування, що за період з 14 січня 2019 року по 30 вересня 2020 року становить 95 053грн 53коп., а також сплатити 3 % річних від простроченої суми за період з 14 січня 2019 року по 30 вересня 2020 року у сумі 113 866грн 96коп. та інфляційні втрати у сумі 122 086грн 12коп.

Крім того, ним були понесені витрати у розмірі 33 200грн у зв`язку із евакуацією пошкодженого автомобіля з місця події до офіційного дилера Audi AGв Україні ДП «Ауді Центр Віпос» та витрати на правову допомогу у сумі 53 620 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 2 215 719грн 53коп. суми страхового відшкодування. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь Державного бюджету України 9 605грн витрат по сплаті судового збору.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Манзенко Р.А. просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, та залишити рішення без змін в частині задоволення позовних вимог.

Представник позивача зазначає, що суд помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 95 053грн 53коп, 3% річних у розмірі 113 866грн 96коп. та інфляційних втрат у розмірі 122 086грн 12коп. у зв`язку з неможливістю встановити, з якого часу порушені права та законні інтереси позивача, так як з моменту звернення останнього з заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування не прийнято жодного рішення відповідачем, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості встановити реальний розмір пені, три відсотка річних та інфляційних втрат. Представник позивача стверджує, що факт прийняття судом рішення про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 2215 719грн 63коп. вже сам по собі свідчить про порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Крім того, представник позивача зазначає, що 27 грудня 2018 року позивачем подано до відповідача заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку, та надано увесь пакет документів відповідно до п. 26.1.3. договору, а тому кінцевою датою прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування є 14

січня 2019 року. У вказаний термін ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» жодного із вищевказаних рішень так і не прийнято, однак відсутність таких прийнятих рішень не може свідчити про відсутність порушеного права, а тому саме з цього часу (14.01.2019 року) необхідно розпочинати відлік порушення законних прав та інтересів позивача. Лист №0/к/у, який ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» трактує як рішення про відстрочення прийняття рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування, складено 17 січня 2019 року, тобто після закінчення строку, визначеного договорм для прийняття рішення.

Аналізуючи положення п. 27.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту, рішення про відстрочення прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування повинно було бути прийнятим не пізніше 14 січня 2019 року (протягом 10 робочих днів з моменту отримання заяви про виплату суми страхового відшкодування), натомість таке рішення (у формі листа) прийнято лише 17 січня 2019 року.

Також представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 повідомив 26 грудня 2018 року та 27 грудня 2018 року подав до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» усі необхідні документи, тому тримісячний термін, на який посилається страхова компанія, завершився ще 27 березня 2019 року. Натомість страховиком лише 5 квітня 2019 року на адресу позивача було надіслано лист за вих. № 0/к/у, в якому ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зазначило, що користуючись наданим йому правом у відповідності до п. 27.13. договору прийняло рішення про відстрочення прийняття рішення про здійснення або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування, про що начебто листом повідомив страхувальника.

Таким чином, порушення прав та законних інтересів позивача розпочалося з 14 січня 2019 року, і саме з такого періоду позивачем у заяві про збільшення позовних вимог здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних витрат, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, взагалі поза увагою суду залишилися позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» коштів на відшкодування витрат, понесених страхувальником при настанні страхового випадку. Також судом не взято до уваги те, що відповідно до додатку № 1 від 16 квітня 2019 року до договору про надання юридичних послуг № 1-09/04/2019 від 9 квітня 2019 року сторони погодили вартість юридичних послуг, які становлять 100дол. США (згідно курсу НБУ станом на дату підписання додатку) за одну годину роботи адвоката. Сторони також погодили, що приблизний час надання послуг складатиме 20 робочих годин. Підписанням даного додатку сторони засвідчили, що на момент його підписання замовник сплатив, а виконавець прийняв в якості авансу суму еквівалентну 2 000 дол. США, що у перерахунку у національну валюту (згідно курсу НБУ станом на дату підписання додатку) становить 53 620гри.

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення страхового відшкодування та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що позивач повідомив про пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, зазначивши дату її настання - 26 грудня 2018 року о 16год. 00хв. - 16год. 05хв. Однак, відповідач встановив, що повідомлення позивача про факт настання страхового випадку не відповідає дійсності, оскільки подія зі застрахованим транспортним засобом мала місце в інші дату та час, ніж заявлені позивачем, а саме 25 грудня 2018 року в проміжок часу 22год. 00хв. - 23год. 00хв. Тобто, позивач надав свідомо неправдиві відомості про факт настання страхової події, а саме про обставини, дату та час події з застрахованим транспортним засобом, що стало підставою для звернення до компетентних органів з відповідною заявою щодо перевірки дій ОСОБА_1 , які містять ознаки злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

Відповідач стверджує, що після перевірки фактів, викладених в заяві, прокуратурою було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Наявність кримінального провадження щодо позивача є юридичним фактом, який зупиняє строк прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування (п. 27.13. Договору страхування). Відповідно, станом на дату подання позову та дату ухвалення рішення строк для прийняття рішення страховиком не настав, оскільки здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції проігнорував та не надав оцінки листу страховика №8/к/у від 15 травня 2019 року про відстрочення прийняття рішення, керуючись другою підставою п. 27.13. договору, оскільки 8 травня 2019 року відкрито кримінальне провадження до його закінчення та яке станом на день ухвалення рішення не закінчено. Тобто, строк для прийняття рішення страховиком про виплату страхового відшкодування або відмову за заявленим випадком не настав, тому умови укладеного договору та права позивача порушені не були, а страховик діяв виключно згідно умов Договору, які узгоджені сторонами.

Крім того, відповідач стверджує, що задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування, суд порушив норми матеріального права, а саме статті 525 - 526, 530, 610, 626 - 629 ЦК України, не врахував і не застосував п. 27.13. договору, а також принцип презумпції договору (ст. 204 ЦК України).

Також відповідач вважає неправомірним посилання суду першої інстанції на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2019 року у справі №755/164/19, якою позивача було визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідач є такою особою, що не брав участі у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та є особою, що фактично була позбавлена можливості на апеляційне оскарження рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Відповідач звертає увагу суду, що висновком спеціаліста №89-КТ від 15 травня 2019 року, висновком експертів №19051/19-52/19052/19-35 від 30 липня 2020 року, висновком експерта №КСЕ-19/111-21/301 від 24 лютого 2021 року, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 6 листопада 2020 року, які перебувають як в матеріалах кримінального провадження та є доказами в даній цивільній справі, підтверджується, що подія зі застрахованим транспортним засобом мала місце 25 грудня 2018 року, а не 26 грудня 2018 року.

Відповідач стверджує, що експертним дослідженням було встановлено, що ДТП не могло виникнути 26 грудня 2018 року, як заявляє позивач, оскільки всі системи автомобіля були заблоковані 25 грудня 2018 року і більше не працювали.

У поданому відзиві ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манзенка Р.А. залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року в частині відмови у стягненні пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних, витрат на транспортування та витрат на професійну правничу допомогу - залишити без змін.

Відповідач посилається на те, що мотиви та підстави, зазначені у вказаній апеляційній скарзі щодо скасування рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року в оскаржуваній позивачем частині є безпідставними та необґрунтованими, натомість рішення суду в цій частині ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, з

наданням належної правової оцінки правовідносинам та з вірним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, та як наслідок в цій частині ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

У поданому відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Манзенко Р.А. просить апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування - без змін. Представник позивача посилається на те, що з моменту подання позовної заяви до суду ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не зверталося до експертних установ для проведення відповідних експертиз, не було замовником таких експертиз та жодного разу не порушувало перед судом клопотання про доручення проведення експертизи на підставі ухвали суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Манзенко Р.А., який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, пояснення представників відповідача - адвокатів Головащенко К.Г. та Данилової Т.А., які підтримали доводи апеляційної скарги відповідача та заперечували проти апеляційної скарги представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга представника позивача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 5 січня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові права страхувальника, що не суперечать Закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Audi R8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 .

Згідно п. 7 договору страховими ризиками є, зокрема, збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 10 договору визначено, що страхова сума становить 3 250 000грн, франшиза - 16 250грн (пункт 12.2.)

Згідно постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року ОСОБА_1 26 грудня 2018 року о 16год. 05хв. на вул. Героїв Майдану в с. Яблуниця, керуючи ТЗ «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції і інтервалу та здійснив з`їзд в кювет, що призвело до пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 12.1, ПДР. Також постановою судді ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень.

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подана заява про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Листом ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» від 17 січня 2019 року ОСОБА_1 було повідомлено про вжиття страховиком заходів щодо з`ясування фактичних збитків, встановлення причин та обставин заявленого випадку та про відстрочення прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Листами ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» від 23 січня 2019 року та від 5 квітня 2019 року повідомило ОСОБА_1 про необхідність надання додаткових відомостей з приводу обставин ДТП та про прийняте страховиком рішення про відстрочення прийняття рішення про здійснення або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування.

Листом від 15 травня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» повідомлено позивача, що строк прийняття рішення про прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування відстрочено 8 травня 2019 року до закінчення кримінального провадження.

Згідно висновку № 197/19 експертного товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 21 червня 2019 року судовим експертом Ковалем І.М., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, яка сталась 26.12.2018р., станом на дату проведення дослідження становить 2 213 028,18грн. Ринкова вартість автомобіля марки «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка сталась 26.12.2018 року, станом на дату проведення дослідження становить 2 951 873,80грн.

Відповідно до рахунку - фактури офіційного дилера в Україні ДП «Ауді Центр Віпос» № від 3 січня 2019 року вартість ремонтних робіт автомобіля марки «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 2 231 969,63грн з ПДВ.

31 травня 2019 року ОСОБА_1 на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» направлена вимога про виплату страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат, вартості евакуації транспортного засобу у розмірі 33 200грн, до якої додані копії рахунку-фактури ДП «Ауді Центр Віпос» від 3 січня 2019 року, рахунку ФОП ОСОБА_2 від 26 грудня 2018 року та квитанції про плату послуг евакуатора.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконані у повному обсязі умови договору добровільного страхування транспортного засобу та надано повний перелік документів, що давали підстави для прийняття відповідачем відповідного рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування в межах строків, передбачених п. 27 даного договору, однак відповідачем у порушення умов п. 27.13 договору страхування та трьохмісячного строку з моменту повідомлення про настання страхового випадку не було прийнято рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Суд вважав, що посилання відповідача про прийняте рішення про відстрочку у прийнятті рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування до закінчення кримінального провадження № 0000075 від 08.05.2019 року, порушеного за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України, є безпідставним, оскільки за довгий період часу в межах даного кримінального провадження не встановлено винну особу, будь-кому не вручена підозра про вчинення кримінального правопорушення та не прийнято вмотивованого процесуального рішення по даному факту.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції зазначив, що не можливо встановити, з якого часу порушені права та законні інтереси позивача, так як з моменту звернення останнього з заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування не прийнято жодного рішення відповідачем, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити реальний розмір пені, три відсотка річних та інфляційних втрат.

Відмовляючи у відшкодуванні позивачу витрат на правову допомогу, суд першої інстанції зазначив, що стороною позивача не долучено до матеріалів справи акту прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги № 25/09/20- від 25.09.2020 року з зазначенням детального розрахунку погодинної вартості послуг та загальної кількості годин обслуговування, переліку виконаних робіт щодо позовної заяви, з якою позивач звернувся до суду, підписаний виконавцем та замовником, копію платіжного доручення про оплату витрат за правову допомогу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Аналогічні положення містить частина перша статті 354 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

В силу статті 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Обов`язки страхувальника визначається статтею 989 ЦК України, статтею 21 Закону України «Про страхування» і умовами договору страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно п. 26.1 договору страхування від 5 січня 2018 року для підтвердження настання страхового випадку та визначення розміру завданих збитків страхувальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту повідомлення страховика про страховий випадок надати страховику наступні документи: заяву на виплату страхового відшкодування встановленої страховиком форми; договір; у разі настання страхової події за ризиком «Збитки внаслідок ДТП»: копію посвідчення водія, що керував ТЗ; копію схеми місця ДТП (лицьова та оборотна сторони), підписаної учасниками ДТП та поліцейськими, яка оформлена згідно з п. 4 ст. VIII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395; оригінал протоколу про адміністративне правопорушення, складений стосовно водія застрахованого ТЗ, якщо таке адміністративне порушення мало місце, або копія протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно іншого учасника (учасників) ДТП.

Відповідно до п. 26.3. договору страхування від 5 січня 2018 року, окрім перелічених у п. 26.1 договору речей та документів, страховик має право запросити від страхувальника (вигодонабувача, відповідних компетентних органів) інші речі та документи відносно причин та обставин страхової події, особи та реквізитів для сплати страхового відшкодування.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Аналогічна умова зазначена у п. 24.3.1. договору страхування, укладеного сторонами.

Відповідно до п. 27.13 договору страхування від 5 січня 2018 року страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування у випадку, якщо відповідними органами внутрішніх справ відносно страхувальника (його уповноваженої особи) внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно настання страхової події і ведеться розслідування обставин, які призвели до збитку - до закінчення кримінального провадження.

Користуючись наданим йому правом, відповідач здійснив власне розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача, та звернувся до органів Національної поліції у зв`язку із наданням страхувальником неправдивих відомостей про дату, час та обставини ДТП.

8 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження № 0000075 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені у статті 991 ЦК України і статті 26 Закону України «Про страхування».

Зокрема, пунктом 3 ч. 1 ст. 26 зазначеного закону передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Цими статтями також встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Пунктом 28.4.3. договору страхування від 5 січня 2018 року сторони погодили, що страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник повідомив страховику свідомо неправдиві відомості про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку, або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності, по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин.

Відповідачем були надані суду першої інстанції докази у підтвердження внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, предметом якого є повідомлення ОСОБА_1 страховику про обставини ДТП, яка є підставою для виплати страхового відшкодування, та про повідомлення страхувальника про прийняте страховиком рішення про відстрочку прийняття рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування до закінчення кримінального провадження, що передбаченого п. 27.13 договором страхування, укладеного сторонами 5 січня 2018 року.

Також відповідачем надані суду першої інстанції докази направлення позивачу

вищезазначеного листа (с.с.38 т.2).

Згідно висновку комплексної автотехнічної експертизи та експертизи телекомунікаційних систем від 30 липня 2020 року, проведеної комісією експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у рамках кримінального провадження № 0000075, відповідно до даних, які зафіксовано в бортових системах автомобіля «Audi R8», WIN: НОМЕР_3 , дорожньо-транспортна пригода сталася 25 грудня 2018 року в 22.18.02. Також експертами зазначено, що аналіз загального протоколу діагностики даного транспортного засобу вказує, що на момент скоєння пригоди в ході спрацювання систем безпеки водія та пасажира відбулося спрацювання піропатрону для аварійного розєднання загального приводу живлення електричних систем автомобіля від акумуляторної батареї. При такому спрацюванні даний автомобіль не міг рухатися своїм ходом після скоєння ДТП без втручання для усунення наявних несправностей. В протоколі діагностики усіх систем автомобіля «Audi R8», WIN: НОМЕР_3 , кодів несправностей даного автомобіля, активації пристроїв автомобіля або спрацювання систем безпеки у результаті дорожньо-транспортної пригоди, які могли виникнути 26 грудня 2018 року, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, відповідачем суду першої інстанції також була надана копія висновку комплексної комп`ютерно-технічної та фототехнічної експертизи, який складений експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 24 лютого 2021 року, за змістом якого телефон свідка ОСОБА_3 містить фотографічні зображення автомобіля марки «Audi R8», які датовані 25 грудня 2018 року 22:51:01. Також у висновку зазначено, що у графічних файлах зображений один і той же автомобіль, який зображений на фото, зроблених на СТО та на місці події, і є предметом договору страхування.

Частиною 1 статті 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У статті 12 ЦПК України зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з вищезазначених норм процесуального права, суд зобов`язаний був оцінити надані відповідачем докази та врахувати, що ні позивачем, ні його представником надані відповідачем докази спростовані не були.

Висновки суду першої інстанції, що висновки експертиз, які проведені у межах кримінального провадження № 0000075 від 08.05.2019 року, не є належними доказами у даній справі, оскільки дата, місце та час дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , були встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2019р. у справі № 755/164/19, яка набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Частинами 1 та 2 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)

показаннями свідків.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, висновки експертиз, які були проведені у рамках кримінального провадження і які не були спростовані у межах розгляду цивільної справи, є належними письмовими доказами у цивільній справі, так як містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі.

Також суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 5 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Отже, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2019р. у справі № 755/164/19 доведено і не потребує доказуванню у цивільній справі, що ОСОБА_1 були порушені Правила дорожнього руху, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої був пошкоджений ТЗ «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з цим, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України дата та час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, які зазначені у постанові судді від 24 січня 2019 року, не є преюдиційним встановленим фактом, та потребує доказування у даній справі, враховуючи обставини справи та необхідність встановлення цієї обставини для з`ясування дотримання страхувальником умов договору страхування.

Зокрема, відповідно до п. 28.1 договору страхування від 5 січня 2018 року не підлягають відшкодуванню збитки, які сталися під час керування ТЗ страхувальником у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин, у т.ч., якщо був встановлений факт вжиття алкоголю та/або наркотичних, токсичних речовин, медичних препаратів, протипоказаних (заводом виробником або лікарем) при керуванні ТЗ, а також збитки, які сталися під час керування ТЗ особою, яка не мала посвідчення на право управління ТЗ відповідної категорії.

Отже, страхувальник зобов`язаний до заяви про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування надати документи, які підтверджують, що на час пошкодження автомобіля він не перебував у стані алкогольного чи іншого сп`яніння. З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідачу був наданий висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складено на 19год. 10хв. 26 грудня 2018 року.

Відомості про отримання ОСОБА_1 такого висновку станом на 25 грудня 2018 року матеріали справи не містять. Також позивачем 25 грудня 2018 року, у день ДТП, не було повідомлено про настання страхового випадку, не було викликано працівників поліції, а також не були вчинені інші дії, які передбачені умовами договору страхування від 5 січня 2018 року, і не виконання яких є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, необхідно врахувати, що відповідно до діючих норм Кодексу України про адміністративні правопорушення ПрАТ «СК «Арсенал страхування» не має права на

оскарження постанови судді, яка прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративного правопорушення, а з наявних у матеріалах даної справи документів вбачається, що кримінальне провадження № 0000075 від 08.05.2019 року проводиться стосовно надання ОСОБА_1 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та органу Національної поліції неправдивих відомостей про обставини, дату, час дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ 100535 від 26 грудня 2018 року та постанову по справі № 755/164/19 та виконав всі дії для заволодіння грошовими коштами ПрАТ «СК «Арсенал страхування» у вигляді грошового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач мав підстави для прийняття рішення про відстрочку у прийнятті рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, так як це узгоджується з умовами договору страхування, який уклали сторони 5 січня 2018 року, та підтверджено отриманими страховиком доказами. При цьому страховиком не було прийнято остаточного рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Та обставина, що в межах кримінального провадження № 0000075 від 08.05.2019 року, порушеного за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, тривалий час не встановлено винну особу та не вручена підозра про вчинення кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, не може бути підставою для висновку про неправомірність дій відповідача у даному спорі, оскільки рішення про вручення підозри приймається слідчим і не залежить від волі страховика.

Разом з цим, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що підставою для реєстрації кримінального провадження № 0000075 від 08.05.2019 року стали саме дії ОСОБА_1 , який умисно надав до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» неправдиві відомості про обставини, дату та час дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Audi R8», д.н.з. НОМЕР_1 , для незаконного отримання страхового відшкодування.

Під час апеляційного розгляду представниками відповідача були надані докази, які свідчать, що ОСОБА_1 29 червня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 190 ч. 4 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що на час подання позову та його розгляду судом першої інстанції, враховуючи умови договору страхування, укладеного сторонами 5 січня 2018 року, відповідач мав правові підстави для відстрочки прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 2 215 719грн 63коп. страхового відшкодування.

Доводи представника позивача про те, що 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 були подані всі документи, передбачені п. 26.1.3. договору страхування від 5 січня 2018 року, а відтак кінцевою датою прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування є 14 січня 2019 року, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки позивачем не надано доказів подання страховику заяви на виплату страхового відшкодування встановленої страховиком форми.

Крім того, відповідно до п. 27.13 договору страхування страховик має право відстрочити прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, якщо у нього є сумніви в правомірності вимог на одержання страхувальником страхового відшкодування - до того часу, поки не будуть представлені необхідні докази, але не більше, ніж на три місяці з дня отримання від страхувальника повідомлення про страховий випадок та всіх необхідних документів та речей.

Виходячи з обставин справи, страховик мав підставі для сумнівів у правомірності вимог позивача та мав правові підстави для перевірки обставин настання страхового випадку та наявності у ОСОБА_1 підстав для отримання страхового відшкодування.

При цьому, відповідачем суду першої інстанції були надані докази направлення

ОСОБА_1 17 січня 2019 року повідомлення про відстрочку прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування та вжиття заходів щодо з`ясування фактичних збитків, встановлення всіх причин та обставин заявленого випадку.

Стаття 992 ЦК України передбачає, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Отже, застосування відповідальності у вигляді стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, можливе у разі встановлення невиконання страховиком свого обов`язку по виплаті страхового відшкодування.

Оскільки колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування задоволенню не підлягають, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача про відшкодування витрат, понесених ним на правову допомогу, а відповідачу позивачем підлягають відшкодуванню витрат, понесені відповідачем на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Манзенка Руслана Анатолійовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про захист прав споживача та стягнення невиплаченого страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який проживає у АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 33908322, яке знаходиться у м. Київ, вул. Борщагівська, 154, судові витрати у сумі 14 407грн 50коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк