Справа № 234/8166/21
Провадження № 2/234/3231/21
24 листопада 2021 року
Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Рубан А.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
№234/8166/21, номер провадження №2/234/3231/21
за позовом ОСОБА_1 ,
в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,
до Військової частини НОМЕР_1 ,
третя особа: ОСОБА_3 ,
про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.
Учасники справи:
від позивача: ОСОБА_1 , представник позивача Мальцева Г.Ю.(ордер АХ № 1045518 від 30.03.2021, свідоцтво №2310 від 20.10.2006, договір №555 від 29.03.2021) не з`явились,
відповідач: представник військової частини НОМЕР_1 не з`явився,
третя особа: ОСОБА_3 не з`явився.
1. Стислий виклад позиції позивача:
23.06.2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до Краматорського міського суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.
Відповідач письмові заперечення або відзив на позов суду не надав.
2. Заяви (клопотання) учасників справи.
02.09.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про витребування доказів з Військової частини НОМЕР_1 .
02.09.2021 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
10.11.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи.
24.11.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
3. Процесуальні дії у справі.
24.06.2021 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, в порядку спрощеного позовного провадження.
02.09.2021 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Протокольною ухвалою від 24.11.2021 вирішено питання про розгляд справи за відсутності позивача, його представника та третьої особи на підставі їх заяв.
24.11.2021 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
4. Фактичні обставини, встановлені суддею.
Дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази , суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).
Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є володільцем транспортного засобу «Ford Focus» державний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ), на підставі довіреності від 21.10.2019 р., посвідченої приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І. 21.10.2019 р. та зареєстрованої в реєстрі за № 2517.
Постановою Краматорського міського суду від 18.03.2021 (справа № 234/3432/21, провадження №3/234/1225/21) ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн.
В постанови від 18.03.2021 року зазначено, що у судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні правопорушення повністю. Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується постановою серія ДПР18 № 317705 від 10.03.2021 року, письмовими поясненнями, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, фото таблицею.
Згідно довідки №3247 від 18.10.2021 року ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 06.05.2019 року по теперішній час.
Згідно матеріалів справи, договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача не має.
Відповідно товарного чеку від 16.03.2021 вартість проведеної оцінки автомобіля Ford Focus, держ. № НОМЕР_7 склала 2000,00 грн.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками у тому числі є витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.
Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.
Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на Підставі статті 396 ЦК України.
Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до положень ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Постанова Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6від 27 березня 1992 року(із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Вирішуючи в судовому порядку питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також - ЗСУ).

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Згідно із частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Відповідно до статті 5 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

На час дорожньо-транспортної пригоди за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_3 , який здійснював управління транспортним засобом як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 .

Отже, як встановлено в судовому засіданні, транспортний засіб Богдан 63172, держаний знак НОМЕР_2 , на час ДТП належить військовій частині НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 , юридична адреса: смт. Чорноморське, Комінтернівський район, Одеська область, 67570.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме ця військова частина відповідно до статті 1187 ЦК України повинна нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому, шкода, заподіяна об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і який був закріплений Міністерством оборони України на праві оперативного управління за військовою частиною, що має статус юридичної особи, відшкодовується цією військовою частиною, що вказано у правовому висновку, який викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року по справі №243/10982/15-ц (провадження №14-81цс18), який повинен бути врахований судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Ford Focus», державний номер НОМЕР_3 , яка складає 22200,00 грн. та витрати на проведення оцінки у розмірі 2000,00 грн.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суду виходить з наступного.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Можна виділити критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні).

Суд вважає, що діями водія ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_1 були спричинені моральні страждання з приводу пошкодження його майна, необхідності змінювати спосіб життя, вживати додаткових заходів на відновлення своїх майнових прав, порушених протиправною бездіяльністю відповідача, - витрачати час на звернення до оцінювача, адвоката та суду, тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. підлягають задоволенню.

5. Позиція суду.
Беручи до уваги доводи учасників справи, аналізуючи норми права чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Ford Focus», державний номер НОМЕР_3 та вартість виконаної експертної оцінки матеріальних збитків в загальній сумі 24200,00 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн.

6. Розподіл судових витрат.
Відповідно ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, - задовольнити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньотранспортної пригоди в сумі 24200 (двадцять чотири тисячі двісті) грн. 00 коп., моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 )

Третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 )

Суддя С. М. Ткачова