Провадження номер 2-о/741/36/21
Єдиний унікальний номер 741/961/21
РІШЕННЯ

іменем України

24 листопада 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Олійник Ю.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги заявник мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна баба по лінії матері ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме право на земельну частку (пай) розміром 3,4 в умовних кадастрових гектарах, із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Авангард», розташованих на території Ніжинського (раніше Бахмацького) району Чернігівської області, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0345820, виданого Бахмацькою райдержадміністрацією Чернігівської області, який 14 березня 2000 року зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 933. На момент смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Заявник також з народження проживає та зареєстрований за даною адресою. У ОСОБА_2 близьких родичів не було. Хоча вони проживали разом з його батьками, з 1994 року, він пішов до школи, ОСОБА_2 приймала активну участь у його вихованні, постійно проявляла турботу та піклувалася про нього, підтримувала його матеріально, оскільки вона отримувала пенсію, що було його основним і постійним джерелом засобів для існування. Заявник в свою чергу, турбувався про ОСОБА_2 та допомагав їй по господарству, тобто не менше одного року до дня смерті ОСОБА_2 він перебував на повному її утриманні і відповідно до ст. 531 ЦК УРСР вважається спадкоємцем покійної за законом і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину, так як фактично вступив у управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину після померлої відсутні. При підготовці документів для оформлення спадщини в нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_2 , було виявлено, що заявник не відноситься до кола спадкоємців після померлої. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 .

Саме тому заявник просить судовим рішенням встановити факт, що він ОСОБА_1 , перебував на утриманні ОСОБА_2 , більше одного року до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні 03 листопада 2021 року заявник підтримав свою заяву, просив її задовольнити, суду дав пояснення, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 коли йому було 12 років. Своєї сім`ї у ОСОБА_2 не було, вона проживала одиноко у м. Бахмачі Чернігівської області. Вона була двоюрідною тіткою його матері ОСОБА_3 . Для ОСОБА_2 він був єдиним онуком, вона його любила. Заявник зі своїми батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 періодично навідували ОСОБА_2 . Також він бував у останньої на літніх канікулах. Орієнтовно з 1994-1996 р. ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 з заявником і його родиною. ОСОБА_2 приймала активну участь у його вихованні, постійно проявляла турботу та піклувалася про нього, підтримувала його матеріально, оскільки вона отримувала пенсію. Він в свою чергу купував ліки ОСОБА_2 , турбувався про неї, допомагав по господарству, вони були пов`язані спільним побутом. Після ремонту в будинку після смерті ОСОБА_2 було знайдено сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав останній. Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 .

У судове засідання 24 листопада 2021 року заявник не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася. Однак, 01 листопада 2021 року подала до заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, просила справу розглянути за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами. Заявлені вимоги Носівська міська рада визнає, проти задоволення заяви не заперечує.

Допитаний в судовому засіданні 03 листопада 2021 року як свідок ОСОБА_4 дав показання, що ОСОБА_2 була двоюрідною тіткою його дружини ОСОБА_3 . Все життя ОСОБА_2 працювала в колгоспі, потім отримувала пенсію. ОСОБА_2 проживала одиноко у м. Бахмачі Чернігівської області, сім`ї у неї не було, тому вона взяла піклування над його сином ОСОБА_1 . Вона приймала активну участь у його вихованні, постійно проявляла турботу та піклувалася про нього, підтримувала його матеріально. Син ОСОБА_1 перебував на утриманні батьків та ОСОБА_2 . Орієнтовно у 1997 році він з дружиною забрали ОСОБА_2 , бо вона мала слабкий стан здоров`я, до себе на проживання у АДРЕСА_1 . У 1999 році остання померла.

Допитана в судовому засіданні 03 листопада 2021 року як свідок ОСОБА_3 дала показання, що ОСОБА_2 , 1913 року народження, була її двоюрідною тіткою. Вона зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_1 періодично навідували ОСОБА_2 . Остання проживала одиноко у м. Бахмачі Чернігівської області, сім`ї у неї не було, тому вона взяла піклування над її сином ОСОБА_1 . У них були дружні відносини, вона приймала активну участь у його вихованні, постійно проявляла турботу та піклувалася про нього, упродовж всього часу проживання підтримувала його матеріально. Орієнтовно з 1994 році ОСОБА_2 проживала у АДРЕСА_1 з її родиною. У 1999 році ОСОБА_2 померла.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу 24 листопада 2021 року без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки всі учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання.

Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3а).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Авангард» та розташована на території Ніжинського (раніше Бахмацького) району Чернігівської області розміром 3,4 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН 0345820 (а.с. 3).

За життя ОСОБА_2 , 1913 р.н., заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 17).

Судом установлено, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 19) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 4110/01-17 від 11 серпня 2021 року (а.с. 15).

З довідки виданої Носівською міською радою Чернігівської області від 18 червня 2020 року № 982 ОСОБА_3 , вбачається, що станом на 07 січня 1999 року в домоволодінні АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1947 р.н., ОСОБА_4 , 1946 р.н., ОСОБА_1 , 1987 р.н., ОСОБА_5 , 1915 р.н., ОСОБА_2 , 1913 р.н. (а.с 4).

Із копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 11 грудня 2003 року слідує, що місце проживання заявника ОСОБА_1 з 11 грудня 2003 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5), про що свідчить відповідна відмітка в паспорті.

Більше того з пояснень самого заявника, даних ним у судовому засіданні, судом установлено, що заявник з 1987 року постійно проживає в АДРЕСА_1 .

Заявник надав фотокартку, на світлині якої розміщені заявник ( ОСОБА_1 ) разом з матір`ю ОСОБА_3 , бабою ОСОБА_5 , та двоюрідною бабою ОСОБА_2 , а на звороті вказано власноручно «02.01.1998 р. в колі рідних» (а.с. 24).

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно ст. 531 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт свого перебування на утриманні померлої, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням факту перебування на утриманні спадкодавця законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

Суд враховує, що Носівська міська рада Чернігівської області є належною заінтересованою особою по справі, та визнала заяву, що в свою чергу підтверджує те, що вимоги заяви і визнання їх заінтересованою особою не суперечать закону та не порушує жодним чином права інших осіб, і не направлені на захист інтересів таких інших осіб.

При вирішенні даної цивільної справи суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення свідків, допитаних у судовому засіданні, які підтвердили перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , виходячи з досліджених письмових доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд уважає встановленим факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні у ОСОБА_2 , більше одного року до дня смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, досліджені докази, суд робить висновок, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 531, 549 ЦК УРСР 1963 року, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Установити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні у ОСОБА_2 , більше одного року до дня смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , юридична адреса: м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст рішення складено 24 листопада 2021 року.

Суддя А.О. Крупина