ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

19 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/92/21
Головуючий у першій інстанції Косенко Ю. Л.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1131/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Понори

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Понори на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області у складі судді Косенко Ю.Л. від 25 травня 2021 року, місце ухвалення рішення смт. Талалаївка, дата складання повного тексту рішення 03 червня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Понори про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Понори про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому, з врахуванням заяви від 19.04.2021 року (а.с.120), просив: визнати незаконним та скасувати наказ №19-К від 21.09.2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю Понори про звільнення ОСОБА_1 за систематичні прогули та поновити ОСОБА_1 на роботі водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори з 21.09.2020 року, із збереженням за ОСОБА_1 місця роботи, виду роботи (посади) і середнього заробітку у Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори, як особи, яка працювала на час призову до Збройних Сил України на цьому підприємстві - Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори. Також позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Понори на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 97 527,44 грн. з 22.09.2020 року до дня поновлення на роботі, як особи, яка працювала на час призову до Збройних Сил України на даному підприємстві - Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори, та зобов`язати провести з ним розрахунок, допустивши негайне виконання. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він працював у відповідача водієм з 17.07.2019 року, згідно наказу №52-К від 17.07.2019 року. Як особою, залученою на військову службу у Збройних Силах України, ним до ТОВ Понори 11.01.2021 року було направлено заяву-скаргу щодо проведення перевірки ТОВ Понори про непроведення йому грошових виплат. Із відповіді відповідача від 16.01.2021 року ОСОБА_1 дізнався, що наказом відповідача №19-К від 21.09.2020 року його було звільнено на підставі п.4 статті 40 КЗпП України за прогул. Позивач вказує, що копію даного наказу він не отримував. ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним. При цьому, позивач зазначає, що він перебував на лікарняному з 13.08.2020 року по 21.08.2021 року. 24 серпня, а також 29 і 30 серпня 2020 року були вихідними днями, а з 31.08.2020 року по 21.09.2020 року позивач перебував у черговій відпустці. За даних обставин, позивач стверджує, що з його сторони відсутній факт прогулу. З 22.09.2020 року позивач перебував на військовій службі у Збройних Силах України, про що відповідач був повідомлений представником Срібнянського ОРТЦК та СП смт.Срібне, при цьому, відповідачу було вручено відповідний наказ. За даних обставин, позивач вважає, що відповідачем було проведено звільнення позивача з метою ухилення роботодавцем від забезпечення гарантій для працівника військовослужбовця на час виконання ним обов`язків. Позивач вказує, що на час звернення ним до суду з даним позовом, копія наказу про звільнення та трудова книжка йому не направлені, розрахунок з ним не проведено.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Понори про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково. Судом визнано незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю Понори №19-К від 21.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 , водія, з роботи 21.09.2020 року за прогули п.4 ч.1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори з 21.09.2020 року із збереженням за ОСОБА_1 місця роботи, виду роботи (посади) і середнього заробітку у Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори, як особи, яка працювала на час прийняття на військову службу за контрактом на цьому підприємстві. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Понори на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 71 359 грн. 68 коп., з якої провести відрахування обов`язкових зборів та платежів. В іншій частині вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Понори - відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Понори на користь ОСОБА_1 908 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено судом до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Понори просить оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.05.2021 року скасувати, і стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 року ухвалено судом з порушенням норм процесуального і матеріального права, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і поданим доказам. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідачем до суду першої інстанції були надані документи, які підтверджують відсутність позивача на робочому місці 19, 20 та 21 вересня 2020 року без поважних причин. Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивачу було встановлено шестиденний робочий тиждень, відповідно до наказу №12 від 09.04.2018 року. Суд першої інстанції не прийняв даний доказ, як належний, у зв`язку із відсутністю на ньому підпису позивача про ознайомлення. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при підрахунку компенсації у зв`язку із незаконним звільненням, прийняв в якості доказу довідку відповідача №37від 27.04.2021 року про відпрацьовані позивачем дні. Доводи апеляційної скарги вказують, що матеріалами справи та наданими відповідачем письмовими доказами спростовується висновок суду першої інстанції про те, що позивач був відсутній на роботі тільки 21.09.2020 року. Апелянт зазначає, що позивач був відсутній на робочому місці без поважних причин 19 і 21 вересня 2020 року. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач дізнався про те, що позивач прийнятий на військову службу за контрактом, тільки 28.09.2020 року із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2020 року. В період з 19.09.2020 року по 28.09.2020 року позивач уникав зв`язку з відповідачем, і до цього часу не надав належних доказів поважності причин своєї відсутності на робочому місці 19 та 21 вересня 2020 року. Крім того, доводи апеляційної скарги звертають увагу на ті обставини, що позивач був звільнений з роботи не у зв`язку із укладенням контракту на службу в ЗСУ, а у зв`язку із прогулами, і на дату звільнення позивач не перебував на службі в ЗСУ. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції відмовив відповідачу у клопотанні про виклик в судове засідання позивача для з`ясування дійсних обставин відсутності на робочому місці, а також отримання позивачем або його родичами листів відповідача про надання пояснень про причини відсутності і звільнення з роботи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обгрунтоване рішення суду першої інстанції від 25.05.2021 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Понори на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Понори про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.218-221), сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 з 17.07.2019 року перебував у трудових відносинах з ТОВ Понори. Відповідно до наказу №52-К від 17.07.2019 року, позивача з 17.07.2019 року було прийнято у інженерно-транспортний відділ водієм, із оплатою згідно штатного розпису (а.с.33). У даному наказі міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із правилами трудового розпорядку.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ Понори, затверджених протоколом загальних зборів трудового колективу ТОВ Понори від 23.03.2013 року (а.с.102-106), для працівників встановлено наступний режим роботи: початок роботи - 08.00 год.; перерва на відпочинок і харчування з 12.00 год. до 13.00 год. та згідно графіка змінності; закінчення роботи - 17.00 год., вихідні дні - субота, неділя (п.5.1, розділу V) (а.с.105, зворот).

Згідно із заявою на ім`я директора ТОВ Понори (а.с.60), ОСОБА_1 просив надати йому відпустку з 26.08.2020 року на 24 календарні дні.

Відповідно до наказу ТОВ Понори №54 (про надання відпустки) від 25.08.2020 року, ОСОБА_1 , назва структурного підрозділу: Інженерно-транспортний відділ, посада-водій, надано відпустку з 26.08.2020 року по 18.09.2020 року, терміном 24 календарні дні (а.с.61).

Наказом ТОВ Понори №1 від 02.01.2020 року затверджено графік відпусток працівників Товариства на період 2020 року, відповідно до якого відпустка ОСОБА_1 мала бути надана у жовтні 2020 року. Із наказом ознайомлені: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.99-101).

Наказом ТОВ Понори №41 від 18.09.2020 року, у зв`язку з виробничою необхідністю, відповідно до п.3 статті 71 КЗпП України, оголошено робочими днями 19-20 вересня 2020 року (а.с.62).

Згідно акту від 19.09.2020 року (а.с.64), заступником директора по рослинництву ТОВ Понори ОСОБА_2 , о 15 год. 30 хв. в присутності інженера-механіка ОСОБА_4 та тракториста-машиніста ОСОБА_5 було складено акт про те, що водій інженерно-транспортного відділу ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці на підприємстві впродовж всього робочого дня 19.09.2020 року, на телефонні дзвінки не відповідав, пояснень щодо своєї відсутності не надав. Аналогічні за змістом акти про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 були складені ТОВ Понори 20.09.2020 року та 21.09.2020року (а.с.63,65).

19.09.2020 року заступником директора ТОВ Понори ОСОБА_2 було складено доповідну записку про те, що 19.09.2020 року водій ОСОБА_1 не з`явився на роботу, відсутність тривала весь день. Причини неприбуття не підтверджені ні документально, ні по телефону. Пропонує притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за прогул (а.с.68).

20.09.2020 року заступником директора ТОВ Понори ОСОБА_2 було складено доповідну записку про те, що 20.09.2020 року водій ОСОБА_1 не з`явився на роботу, відсутність тривала весь день. Причини неприбуття не підтверджені ні документально, ні по телефону. Пропонує притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за прогули (а.с.68).

21.09.2020 року заступником директора ТОВ Понори ОСОБА_2 було складено доповідну записку про те, що 21.09.2020 року водій ОСОБА_1 не з`явився на роботу, відсутність тривала весь день. Причини неприбуття не підтверджені ні документально, ні по телефону. Пропонує звільнити ОСОБА_1 із займаної посади за систематичну і безпричинну відсутність на робочому місці (а.с.67).

Відповідно до листа №72 від 21.09.2020 року, адресованого ОСОБА_1 , згідно доповідних записок заступника директора по рослинництву ТОВ Понори ОСОБА_6 , позивача повідомлялось, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі 19, 20, 21 вересня 2020 року, про причини відсутності на роботі не повідомляв. Відпустка закінчилась 18.09.2020 року. На підставі статті 149 КЗпП України, пропонувалось надати пояснення та підтверджуючі документи щодо відсутності на робочому місці в період з 19.09.2020 року по 21.09.2020 року (а.с.39).

Наказом ТОВ Понори від 21.09.2020 року №19-К (а.с.34), ОСОБА_1 , водія, було звільнено з роботи з 21.09.2020 року за прогули, п.4 ч.1 статті 40 КЗпП України. Також у даному наказі вказано зробити кінцевий розрахунок за невикористану відпустку в кількості 4-х календарних днів.

Згідно з листом №73 від 21.09.2020 року, адресованим ОСОБА_1 , позивач повідомлявся про те, що він був відсутній на роботі 19-21 вересня 2020 року без поважних причин, про причини відсутності не повідомив свого безпосереднього керівника. У зв`язку із відсутністю на робочому місці більше 3-х годин впродовж робочого дня 19, 20, 21 вересня 2020 року, на підставі доповідних записок заступника директора по рослинництву та актів про відсутність на робочому місці від 19, 20, 21 вересня 2020 року було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 за прогул, згідно з п. 4 статті 40 КЗпП України. У листі ОСОБА_1 було запропоновано з`явитися на підприємство для отримання трудової книжки або надати письмову згоду на її відправку поштою (а.с.70).

У журналі реєстрації відправлених листів ТОВ Понори міститься запис від 21.09.2020 року щодо направлення ОСОБА_1 листа-повідомлення про відсутність на роботі та повідомлення про звільнення (а.с.72-73).

Згідно довідки ТОВ Понори від 27.04.2021 року вих.№37, ОСОБА_1 було відпрацьовано у Товаристві наступну кількість робочих днів: травень 2020 року - 23 дні; червень 2020 року - 24 дні; липень 2020 року - 27 днів; серпень 2020 року - відпрацьовано 12 днів, перебував на лікарняному 9 днів, перебував у відпустці 6 днів; вересень 2020 року - відпрацьовано 0 днів, перебував у відпустці 18 днів (а.с.139).

Відповідно до інформації, наданої Срібнянським об`єднаним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у листі від 26.04.2021 року №607, військовою частиною НОМЕР_1 , за результатами попереднього вивчення відібрано, як кандидата для проходження військової служби за контрактом молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 , та надано письмову згоду (рекомендаційний лист) на проведення роботи щодо відбору за контрактом, оформлення особової справи та направлення ОСОБА_1 до військової частини для укладення контракту. ОСОБА_1 звернувся до Срібнянського ОРТЦК та СП 02.09.2020 року із заявою про вивчення особистих якостей та зарахування кандидатом на військову службу за контрактом, та направлення до військової частини. Після завершення проведення заходів відбору, було прийнято рішення про направлення молодшого сержанта ОСОБА_1 до військової частини для укладення контракту. 22.09.2020 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.131).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №52 від 22.09.2020 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №161-РС від 22.09.020 року на посаду командира відділення технічного обслуговування взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з Срібнянського ОРТЦК та СП смт.Срібне, з 22.09.2020 року зараховано в списки особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, на харчове забезпечення з 23.09.2020 року, і вважати таким, що з 22.09.2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Даний наказ зареєстрований у ТОВ Понори за вх.№14 від 28.09.2020 року (а.с.69).

Згідно даних журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону, мол. с-нт ОСОБА_1 21.09.2020 року пройшов інструктаж з питань охорони праці у в/ч НОМЕР_1 (а.с.117-119).

11.01.2021 року військовослужбовець ОСОБА_1 звернувся із заявою-скаргою на ім`я керівника ТОВ Понори щодо невиплати йому заробітної плати у ТОВ Понори, в якому він працював до призову на військову службу (а.с.4-5).

16.01.2021 року за №9 ТОВ Понори направило відповідь ОСОБА_1 на дану заяву-скаргу, у якій було зазначено, що згідно доповідних записок заступника директора по рослинництву ОСОБА_2 від 19.09.2020 року, 20.09.2020 року, 21.09.2020 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі без поважних причин, про свою відсутність нікого не попереджав. За таких обставин, наказом №19-К від 21.09.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 21.09.2020 року за систематичні прогули, проведено остаточний розрахунок, виплачена компенсація за невикористану відпустку (а.с.6).

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Понори про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково. Судом визнано незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю Понори №19-К від 21.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 , водія, з роботи 21.09.2020 року за прогули п.4 ч.1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори з 21.09.2020 року із збереженням за ОСОБА_1 місця роботи, виду роботи (посади) і середнього заробітку у Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори, як особи, яка працювала на час прийняття на військову службу за контрактом на цьому підприємстві. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Понори на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 71 359 грн. 68 коп., з якої провести відрахування обов`язкових зборів та платежів. В іншій частині вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Понори - відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Понори на користь ОСОБА_1 908 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено судом до негайного виконання.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок рішення суду першої інстанції від 25.05.2021 року про часткове задоволення вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 25.05.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.4 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Виходячи із змісту статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За приписами статті 9 Конвенції Міжнародної організації праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №3933-ХІІ 04.02.1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.

Відповідно до статті 149 КЗпП України, яка регламентує порядок застосування дисциплінарних стягнень, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.11.1992 року №9, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до приписів статті 119 КЗпП України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених Законами України Про військовий обов`язок і військову службу і Про альтернативну (невійськову) службу, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідачем до суду першої інстанції були надані документи, які підтверджують відсутність позивача на робочому місці 19, 20 та 21 вересня 2020 року без поважних причин. Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивачу було встановлено шестиденний робочий тиждень, відповідно до наказу №12 від 09.04.2018 року. Суд першої інстанції не прийняв даний доказ, як належний, у зв`язку із відсутністю на ньому підпису позивача про ознайомлення. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при підрахунку компенсації у зв`язку із незаконним звільненням, прийняв в якості доказу довідку відповідача №37від 27.04.2021 року про відпрацьовані позивачем дні. Доводи апеляційної скарги вказують, що матеріалами справи та наданими відповідачем письмовими доказами спростовується висновок суду першої інстанції про те, що позивач був відсутній на роботі тільки 21.09.2020 року. Апелянт зазначає, що позивач був відсутній на робочому місці без поважних причин 19 і 21 вересня 2020 року. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач дізнався про те, що позивач прийнятий на військову службу за контрактом, тільки 28.09.2020 року із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2020 року. В період з 19.09.2020 року по 28.09.2020 року позивач уникав зв`язку з відповідачем, і до цього часу не надав належних доказів поважності причин своєї відсутності на робочому місці 19 та 21 вересня 2020 року. Крім того, доводи апеляційної скарги звертають увагу на ті обставини, що позивач був звільнений з роботи не у зв`язку із укладенням контракту на службу в ЗСУ, а у зв`язку із прогулами, і на дату звільнення позивач не перебував на службі в ЗСУ. Доводи апеляційної скарги вказують,що суд першої інстанції відмовив відповідачу у клопотанні про виклик в судове засідання позивача для з`ясування дійсних обставин відсутності на робочому місці, а також отримання позивачем або його родичами листів відповідача про надання пояснень про причини відсутності і звільнення з роботи.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.05.2021 року, виходячи із наступного.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 перебував у відпустці з 26.08.2020 року по 18.09.2020 року включно. 19.09.2020 року та 20.09.2020 року є суботою та неділею, тобто, неробочими днями. Належних та достатніх доказів, у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України, про повідомлення відповідачем ОСОБА_1 щодо оголошення робочими днями 19.09.2020 року та 20.09.2020 року, згідно наказу відповідача, суду не надано. Суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що показання свідка ОСОБА_2 відносно того, що він телефонував ОСОБА_1 19.09.2020 року, але позивач не відповідав, та наданий, як доказ, скріншот з телефону свідка, в якому зафіксовано вихідний дзвінок (не прийнятий) 19.09.2020 року абоненту ОСОБА_1 , не є доказом належного повідомлення позивача про необхідність з`явитися на роботу у зв`язку з оголошенням 19.09.2020 року та 20.09.2020 року робочими днями.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ Понори, затверджених протоколом загальних зборів трудового колективу ТОВ Понори від 23.03.2013 року (а.с.102-106), для працівників встановлено наступний режим роботи: початок роботи - 08.00 год.; перерва на відпочинок і харчування з 12.00 год. до 13.00 год. та згідно графіка змінності; закінчення роботи - 17.00 год., вихідні дні - субота, неділя (п.5.1, розділу V) (а.с.105, зворот).

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач ОСОБА_1 працював із шестиденним робочим тижнем, і повинен був вийти на роботу 19.09.2020 року, спростовуються положеннями Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ Понори, з якими ознайомлений позивач, і в яких визначено суботу та неділю вихідними днями (п.5.1, розділу V) (а.с.105, зворот).

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, як належний доказ, наказ ТОВ Понори №12 від 09.04.2018 року про затвердження тривалості робочого тижня, відповідно до якого у інженерно-транспортному відділі затверджено шестиденний робочий тиждень, оскільки відсутній підпис позивача ОСОБА_1 про ознайомлення з даним наказом (а.с.142). Доказів відносно того, що даний наказ було доведено до відома ОСОБА_1 , відповідачем суду не надано.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі встановлених фактичних документально підтверджених обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 був відсутній на роботі у передбачені трудовим договором робочі дні лише 21.09.2020 року.

При цьому, судом першої інстанції в ході розгляду даної справи було встановлено, що відповідачем, в порушення положень статті 149 КЗпП України, фактично не було забезпечено ОСОБА_1 можливості надати пояснення щодо причин його відсутності на роботі, оскільки лист про необхідність надати пояснення та наказ про звільнення позивача видані у один день, а саме, 21.09.2020 року. Належних доказів, які б підтверджували направлення вказаної кореспонденції ОСОБА_1 , та її отримання позивачем, відповідачем суду не надано.

Відповідно до інформації, наданої Срібнянським об`єднаним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у листі від 26.04.2021 року №607, військовою частиною НОМЕР_1 , за результатами попереднього вивчення відібрано, як кандидата для проходження військової служби за контрактом молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 , та надано письмову згоду (рекомендаційний лист) на проведення роботи щодо відбору за контрактом, оформлення особової справи та направлення ОСОБА_1 до військової частини для укладення контракту. ОСОБА_1 звернувся до Срібнянського ОРТЦК та СП 02.09.2020 року із заявою про вивчення особистих якостей та зарахування кандидатом на військову службу за контрактом, та направлення до військової частини. Після завершення проведення заходів відбору, було прийнято рішення про направлення молодшого сержанта ОСОБА_1 до військової частини для укладення контракту. 22.09.2020 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с.131).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №52 від 22.09.2020 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №161-РС від 22.09.020 року на посаду командира відділення технічного обслуговування взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з Срібнянського ОРТЦК та СП смт.Срібне, з 22.09.2020 року зараховано в списки особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, на харчове забезпечення з 23.09.2020 року, і вважати таким, що з 22.09.2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Даний наказ зареєстрований у ТОВ Понори за вх.№14 від 28.09.2020 року (а.с.69).

Згідно даних журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону, мол. с-нт ОСОБА_1 21.09.2020 року пройшов інструктаж з питань охорони праці у в/ч НОМЕР_1 (а.с.117-119).

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що позивач ОСОБА_1 був відсутній на роботі 21.09.2020 року у зв`язку із направленням до військової частини для укладення контракту. При цьому, відповідачем не було дотримано вимог КЗпП України щодо з`ясування всіх обставин відсутності працівника, не проаналізовано поважності причин відсутності позивача на робочому місці шляхом отримання письмового пояснення працівника, у зв`язку з чим наказ Товариства з обмеженою відповідальністю Понори № 19-К від 21.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 , водія, з роботи 21.09.2020 року за прогули за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, є незаконним та підлягає скасуванню. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що ОСОБА_1 необхідно поновити на роботі водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори з 21.09.2020 року, із збереженням за позивачем місця роботи, виду роботи (посади) і середнього заробітку у Товаристві з обмеженою відповідальністю Понори, як особи, яка працювала на час прийняття на військову службу за контрактом на цьому підприємстві.

Відповідач зазначає, що позивач був звільнений з посади 21.09.2020 року, вказана дата є останнім днем роботи, при цьому, відповідач здійснив всі нарахування та виплати позивачу. Проте, згідно рішення суду першої інстанції від 25.05.2021 року, відповідач зобов`язаний здійснити оплату праці позивачу за період, який є вже оплаченим ТОВ Понори.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи ТОВ Понори не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.05.2021 року, виходячи із наступного.

Частково задовольняючи вимоги заявленого позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції прийняв до уваги приписи ч.2 статті 235 КЗпП України, а також положення п.2,п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (із змінами).

А саме, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 424,76 грн., яка визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), яка взята відповідно до довідки ТОВ Понори (а.с.29), з якої вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 становила 9 934,83 грн. за червень 2020 року та 11 727,71 грн. за липень 2020 року, в яких кількість відпрацьованих робочих днів склала 51 день, згідно довідки ТОВ Понори від 27.04.2021 №37 (а.с.139).

Починаючи з 22.09.2020 року (наступний день після звільнення позивача), кількість робочих днів по день проведення судового засідання судом першої інстанції у даній справі - 25.05.2021 року, становить 168 днів.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що середня заробітна плата ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу розраховується за наступною формулою: середньоденна заробітна плата (424,76 грн.) х кількість днів вимушеного прогулу (168 робочих днів) = 71 359, 68 грн. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, при цьому, з неї підлягають відрахуванню обов`язкові збори та платежі.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано проводив розрахунок середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача за час вимушеного прогулу, починаючи з 22.09.2020 року, а саме, з наступного дня після звільнення позивача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.05.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники судового розгляду даної справи посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду справи.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Понори залишити без задоволення.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 19.11.2021 року.

Головуючий: Судді: