Справа №705/949/21
2/705/1401/21
У Х В А Л А

01.12.2021 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Р.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Покоєвича А.О. про визначення розміру судового збору,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.11.2021 року, після відкриття провадження у справі, позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору, та надано строк для усунення недоліків.

В подальшому, 26.11.2021 року на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача адвоката Покоєвича А.О., у якій просить суд, у зв`язку із вищевказаною ухвалою про залишення позову без руху, встановити ціну позову та визначити розмір судового збору, що підлягає до сплати, оскільки самостійно виконати вимоги ухвали його довіритель позбавлена можливості. Спірний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був придбаний відповідачем ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та за спільні кошти. Всі правовстановлюючі документи на зазначений будинок знаходяться у відповідача по справі. Сторони не спілкуються та не підтримують будь-які відносини, а тому отримати такі документи позивач не має можливості, і як наслідок, не може визначити ціни позову та, відповідно, розмір судового збору.

Суддя, врахувавши позицію представника позивача, вважає, що заявлене клопотання підлягає до часткового задоволення.

Як раніше позивачу та його представнику судом було роз`яснено, відповідно до ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Предметом цього позову є нерухоме майно.

Статтею 177 ч. 4 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вказував Європейський суд з прав людини у рішенні «Креуз проти Польщі» за заявою № 28249/95 від 19.06.2001 «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Позивачем в позовній заяві не вказано ціни позову (орієнтовну ціну позову) та не надано документів на підтвердження дійсної вартості майна, про право власності на яке ним заявлено позов, у зв`язку з цим і було залишено позов без руху.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п.16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки ціна позову не передбачувана позивачем, та не відомо, чи відповідає дійсній вартості майна, тож, виходячи з вимог ст. 176 ЦПК України, ст. 4, ст. 6 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», суд попередньо визначає розмір судового збору за вимогу майнового характеру, який належить сплатити позивачем, у розмірі 908,00 грн.

В іншому випадку позивачем може бути наданий висновок атестованого судового експерта на підтвердження дійсної вартості майна.

При вирішенні клопотання про визначення ціни позову суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В силу вимог ст. 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Ціну позову визначає позивач у позовній заяві. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 175 ЦПК зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона покликається

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справ

Тобто судом здійснюється оцінка правильності визначення позивачем ціни позову, а не визначається ціна позову, на підставі чого і приймається рішення щодо залишення позову без руху, та рекомендація суду сплатити хоча б мінімальний розмір судового збору, що у вказаному випадку судом і було зроблено, оскільки представником позивача обґрунтована неможливість встановити точну ціну позову на момент його пред`явлення.

Враховуючи, викладене, підстави для задоволенні клопотання щодо визначення судом ціни позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.176, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича задовольнити частково.

Попередньо визначити позивачу розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн.

Повідомити позивачу про необхідність усунути вказані недоліки позову у десятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали і роз`яснити, що в іншому випадку позов буде визнано неподаним і повернутий позивачеві у відповідності до вимог ухвали суду від 23.11.2021 року про залишення позову без руху.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу та представнику позивача.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://um.ck.court.gov.ua/sud2318/info/csz/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Піньковський