06.12.2021 Суддя Матвієвська Г. В..
Провадження № 4-с/644/32/21
06 грудня 2021 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Матвієвської Г.В.,
за участю секретаря судових засідань Узденової М.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Старший державни й виконавець Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Савенкова Станіслава Михайловича, ОСОБА_2 про визнання неправомірним дій державного виконавця та визнання нечинним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, -
Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 травня 2014 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 05.05.2014р. і до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
05.06.2014 року з метою примусового виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №644/4118/14-ц.
Постановою Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Ляховою Тетяною Борисівною від 23.02.2016 року відкрито виконавче провадження №50286017 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.
Не погоджуючись з наданим розрахунком, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості за аліментами від 28.01.2021, який виконаний старшим державним виконавцем Машкіною І.О. та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою від 20 травня 2021 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у справі № 644/824/21, визнав неправомірним та скасував розрахунок заборгованості за аліментами від 28.01.2021, який складений старшим державним виконавцем Московського відділу ДВС міста Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Машкіною І.О. у виконавчому провадженні № 50286017 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 05.06.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, та зобов`язав державного виконавця усунути допущені порушення у спосіб складання нового розрахунку заборгованості за аліментами з врахуванням вимог діючого законодавства та відомостей, які містяться в копіях документів, доданих до заяви-повідомлення ОСОБА_1 від 08.01.2020.
Вищезазначену ухвалу оскаржено не було, 07.06.2021 року ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року по справі № 644/824/21 набрала законної сили.
09.11.2021 року адвокат Рябченко Є.А., яка діє в інтересах Боржника ОСОБА_1 , отримала розрахунок перерахунок заборгованості зі сплати аліментів від 08 листопада 2021 року.
З таким розрахунком ОСОБА_1 не згоден і вважає його не обґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з огляду на ті обставини, що при складені вищезазначеного розрахунку не було враховано відомості, надані скаржником та викладені в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року по справі № 644/824/21, по теперішній час сплачує аліменти на утримання доньки. Однак, державним виконавцем, під час здійснення розрахунку, дані обставини не були враховані, з огляду на що розмір аліментів розраховувався зважаючи на середню заробітну плату по регіону.
Отже, державним виконавцем було невірно визначено щомісячний розмір аліментів та невірно розрахований розмір заборгованості з аліментів, натомість фактичний розмір аліментів з урахуванням отриманої ним заробітної плати та розмір заборгованості з аліментів з урахуванням виплачених ним аліментів визначено в розрахунку, що додається до даної скарги.
Скаржник та його представник адвокат Рябченко Є.А. в судове засідання не з`явилися, просили розгляд скарги проводити у їх відсутність, скаргу підтримали в повному обсязі.
Старший державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Савенков Станіслав Михайлович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд скарги за його відсутності не надходило.
Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином.
Оскільки відповідно до норм ч. 2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, на підставі наданих до суду доказів та матеріалів.
Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали скарги, оцінивши їх у сукупності, з точки зору об`єктивності, достатності та взаємозв`язку, приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Обов`язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім суду вищої інстанції, не може скасувати рішення суду.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Виходячи із змісту ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об`єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно ч. 1 до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
У відповідності до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
За змістом ст.1Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Таким чином, перевіривши доводи Скаржника, судом встановлено, що Розрахунок перерахунок заборгованості зі сплати аліментів від 08 листопада 2021 року проведений невірно бо всупереч Рішенню Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 травня 2014 року та Ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року по справі № 644/824/21 державним виконавцем 1/4 частина вираховувалась не від всіх видів заробітку боржника, тобто сукупного доходу, а з середньомісячної заробітної плати по місту Харкову, що й призвело до помилки при встановленні суми, яка підлягає стягненню щомісячно з боржника.
Між тим, як видно з наданих скаржником копій довідок про доходи за період з 2014 по 2019 роки, останній був офіційно працевлаштований і отримував заробітну плату. Відповідно з наданих квитанцій про сплату аліментів Скаржником аліменти сплачуються регулярно.
За таких обставин, використання державним виконавцем при визначенні заборгованості за аліментами за період з 2014 року по 2021 рік не розміру фактичного заробітку боржника, а середньомісячної заробітної плати, свідчить про порушення порядку такого розрахунку, встановленого ч. 1 ст. 195 СК України, який передбачає, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Також, державним виконавцем не було враховано систематичну сплату аліментів скаржником, що призвело до помилкового зростання суми заборгованості зі аліментів.
З урахуванням установлених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість скарги та наявності підстав для її задоволення.
Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.15ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч. 8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що скаржнику правничу допомогу у вказаній справі надав адвокат Рябченко Євгенія Андріївна, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 25.10.2021року за № 25-10/-21.
-фотокопія Калькуляції-рахунку до Договору . від 25 жовтня 2021 року за № 25-10/-21 про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Рябченко Євгенією Андріївною.
-фотокопія Акта прийому-передачі виконаних робіт від 15.11.2021 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.19,124 Конституції України, ст. ст. 1, 18, 48, 56, 59, 68, 70 Закону України Про виконавче провадження», ст. ст.18, 447-451 ЦПК України, суд -
Скаргу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) про визнання неправомірними дії Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Савенкова Станіслава Михайловича та визнання нечинним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати розрахунок перерахунок заборгованості по аліментам від 09.11.2021 року, складений Старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Савенковим Станіславом Михайловичем, в рамках Виконавчого провадження № 50286017.
Визнати неправомірними дії Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Савенкова Станіслава Михайловича щодо порядку здійснення розрахунку перерахунку заборгованості зі сплати аліментів Боржника ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга на ухвалу судді подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя: Г.В. Матвієвська