ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/359/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2021 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради , ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він є племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останнього була відкрита спадщина, яку позивач прийняв. Однак йому стало відомо, що заяву на прийняття спадщини також подав невідомий йому ОСОБА_2 , на чиє ім`я померлий дядько склав заповіт. Сумніваючись у підписанні даного заповіту своїм дядьком, ОСОБА_1 звертається до суду з позовною заявою про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2020 року цивільну справу № 753/20852/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 18 жовтня 2021 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 4 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правила загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання на 12 січня 2022 року.

29 листопада 2021 року від позивача у справі надійшла заява про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 29 листопада 2021 року заява про забезпечення позову була передана судді Шаповаловій К.В.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить суд заборонити ОСОБА_2 або іншим уповноваженим ним особам вчиняти перешкоди позивачу у користуванні спадковим майном, що належить спадкодавцю ОСОБА_3 до набрання законної сили рішення суду у справі № 753/20852/21.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що він вважав себе єдиним спадкоємцем майна після померлого ОСОБА_3 до того часу поки не дізнався про наявність заповіту, правомірність якого є предметом розгляду цієї справи. Вважає, що до видачі свідоцтва про право на спадщину все майно спадкодавця належить у рівних частках йому та ОСОБА_2 . Так вони спільно користувались житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , проте 25 листопада 2021 року невстановлені особи проникли на територію цього домоволодіння та змусили охоронця віддати ключи від будинку та зламали камери на території будинку. ОСОБА_2 , отримавши ключі від будинку, вказав, що він є єдиним власником та почав чинити позивачу перешкоди у користуванні будинком. Позивач звернувся із відповідною заявою до працівників поліції.

Вивчивши доводи заяви та подані до неї матеріали, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову та позовної заяви ОСОБА_1 вважає, себе єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 . При цьому йому стало відомом, що ОСОБА_3 склав заповіт на ОСОБА_2 , за яким усе своє майно заповів ОСОБА_2 , а, зокрема, ОСОБА_1 (позивача у справі) позбавив права на спадщину.

Не погоджуючись із таким заповітом, позивач звернувся до суду із позовом про визнання його недійсним.

Позивачем суду надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаної довідки нерухоме майно на праві приватної власності (одноособово) належить ОСОБА_3 (спадкодавець). Доказів того, що позивачу на праві приватної власності належить вказаний будинок (частина будинку) суду надано не було, а враховуючи предмет спору, вказані докази наразі у позивача відсутні. Також позивачем не надано суду доказів наявності у нього правових підстав для користування таким майно до ухвалення рішення суду у цій справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості особи користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, заявником не надано суду належного обґрунтування та доказів щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, співмірність таких заходів, як і не надано доказів того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову призведе до утруднення виконання або невиконання рішення суду, з урахування предмету позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; зважаючи на те, що позивачем не надано належного обґрунтування та достатніх доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, враховуючи відсутність доказів того, що на цей час ОСОБА_1 є власником майна, чи має інші законні підстави для користування майном, про яке іде мова у заяві, а також з огляду на предмет та підстави позову у справі № 753/20852/21, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Шаповалова К.В.