Справа №359/2539/21
Провадження №2/359/1989/2021
УХВАЛА

7 грудня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірієва Олена Сергіївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. ОСОБА_2 звернувся з вказаною заявою та посилається на те, що ним пред`явлений позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 18 вересня 2019 року, за яким ОСОБА_3 відчужив у власність ОСОБА_4 1/2 частку в житловому будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 також може в будь-який час відчужити вказану частку в житловому будинку у власність інших осіб. Ця обставина істотно утруднить захист прав позивача, який буде змушений знову оспорювати дійсність нових правочинів щодо відчуження спірного майна. Тому ОСОБА_2 просить суд накласти арешт на 1/2 частку, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

1.2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

1.3. Інші учасники судового процесу не з`явились у судове засідання. Вони у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Як вбачається з ч.1 ст.153 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду процесуального питання про забезпечення позову.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних правовідносин.

2.1. ОСОБА_2 пред`явив до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.1-4): просить визнати недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 18 вересня 2019 року, за яким ОСОБА_3 відчужив у власність ОСОБА_4 1/2 частку в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 2 червня 2021 року (а.с.30-31) провадження у цивільній справі за вказаним позовом було відкрито. Іншою ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 серпня 2021 року (а.с.52-53) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.3. Спірні процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 та ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство право. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.5. Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.6. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

4.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №288703903 від 6 грудня 2021 року (а.с.93-94) вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про накладення обтяження на 1/2 частку, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Тому відповідач може в будь-який час відчужити вказану частку в житловому будинку у власність інших осіб. Ця обставина істотно утруднить захист прав позивача, який буде змушений додатково оспорювати дійсність правочинів щодо відчуження спірного майна.

4.2. Предметом спору є 1/2 частка, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Ця обставина свідчить про те, що накладення обтяження на вказане майно відповідає змісту заявлених позовних вимог.

4.3. Безумовно, накладення арешту на 1/2 частку, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , призведедо втручання держави у право відповідача на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт 1/2 частки, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , полягає у позбавленні його можливості лише розпоряджатись цим майном. Відповідач зберігатиме за собою право повноцінно користуватись та володіти ним. Це свідчить про те, що накладення арешту на 1/2 частки, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

5. Висновки суду.

5.1. З огляду на це суд вважає допустимим накласти арешт на 1/2 частку, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

5.2. Відповідно до п.1 ч.3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

5.3. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що накладення арешту на 1/2 частку, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , спричинить відповідачу збитки. Крім того, позивач проживає на території України: його місце проживання зареєстровано в кв. АДРЕСА_2 .

5.4. З огляду на це суд вважає, що підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частку, що належить ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_2 , дата народження невідома, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано в кв. АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано в кв. АДРЕСА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня оголошення судового рішення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець