Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №385/1146/21

Провадження №2/385/415/21

29.11.2021 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Гришака А.М.,

з участю секретаря судового засідання - Зеленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Гайвороні Кіровоградської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах, які виникли в 2015 році. В 2018 році стосунки між ними припинились.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з позивачем.

Забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, позивач самостійно не може.

Відповідач здоровий, працездатний, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, оскільки позивачу відомо, що він постійно працює на посаді охоронника в ТОВ «Самсон-групп-06», інших утриманців не має.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Панчошенко С.О. надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що сторона відповідача частково визнає позовні вимоги та просить ухвали рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві представник відповідача зазначає, що на сьогоднішній день у ОСОБА_2 відсутні будь-які види доходів, тобто він не має постійного місця роботи та відповідно постійного заробітку. Також, ОСОБА_2 не є фізичною особою-підприємцем. Крім-того, ОСОБА_2 не має на праві власності, володіння та/або користування рухоме та нерухоме майна, грошові кошти, тощо. ОСОБА_1 , навпаки має у власності земельні ділянки та житловий будинок із господарськими спорудами, а саме: земельну ділянку площею 2 га, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку площею 0,11 га, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва; земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); житловий будинок із господарським спорудами загальною площею - 43,20 кв.м., житловою площею - 34,30 кв.м.

З урахуванням вищевикладеного, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є завищеними. ОСОБА_2 не має можливості сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 у вищевказаному розмірі.

Крім того, зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків. Отже, визначаючи до стягнення з батька на дитину аліменти у розмірі в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, позивачка повинна мати готовність, а також довести у встановленому законом порядку свою можливість виділяти на забезпечення дитини таку ж суму коштів, як і відповідач, щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 квітня 2017 року виконавчим комітетом Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, вбачається, що у сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб виданої Заваллівською селищною радою 09.08.2021 року №102 виданою ОСОБА_1 , про те що до складу її сім'ї входять ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом беззаперечно встановлено, що від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. Крім того, на утриманні позивача перебуває, ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_4 . Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини а відтак, позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

На підставі наведеного, враховуючи, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 , враховуючи матеріальне становище платника аліментів, а саме, що відповідач є особою працездатного віку, але на даний час не працює та доходів не отримує, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості і той факт, що утримання дитини є законодавчим обов`язком батьків, а також беручи до уваги той факт, що позивачем не подано суду жодних доказів на підтвердження того, що у відповідача наявні на праві власності, володінні та/або користуванні майно та майнові права, у тому числі рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративні права, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: слід стягувати з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й стягувати щомісячно до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й стягувати щомісячно до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягування розпочати з 31.08.2021 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Гришак

Дата документу 29.11.2021