Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/130/2021 Справа № 641/6682/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Зелінська І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Колодій Ірина Петрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла дана цивільна справа.

Разом із позовом до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Позивач посилається на те, що після смерті дядька заявника - ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка була прийнята ОСОБА_2 . Вважає, що відповідач вчинила неправомірні дії щодо приховання факту смерті спадкодавця та факту набуття права власності на вказану квартиру, яка перейшла їй у спадок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин, у позивача є підстави вважати, що відповідач може відчужити вказану квартиру третім особам, що значно ускладнить в подальшому виконання судового рішення та фактичного прийняття нею спадщини.

За правилами ч. 1ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до пп. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч. 2 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 3 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з матеріалів справи заявлена немайнова позовна вимога лише про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а забезпечення позову стосується майна, яке не є предметом вимог та розгляду позовної заяви.

Заявник вважає, що оскільки відповідач приховала факт смерті дядька та факт набуття права власності на спірну квартиру, то в подальшому можлива її недобросовісна поведінка та переоформлення права власності на спірну квартиру на користь третіх осіб. Однак вказані доводи є безпідставними та такими, що не доведені матеріалами справи.

Слід врахувати, що за змістом закону заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд вважає, що характер спірних правовідносин не свідчить про наявність спору між сторонами стосовно майна, що входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 .

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а саме щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не можна визнати співмірним із можливими заявленими позовними вимогами у даній справі та враховуючи відсутність на даний час спору стосовно майна, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Колодій Ірина Петрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини-відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -І. В. Зелінська