Справа № 522/4571/20
Провадження № 2/522/2916/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Платинум Банк», приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До суду 19.03.2020 року надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Платинум Банк», приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за яким позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем від 24.12.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №4424, щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» грошових коштів у сумі 12821,43 грн..

Як підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилалась на те, що надані нотаріусу документи не надавали можливості встановити безспірність заборгованості позивача, ураховуючи пропуск кредитором строку позовної давності щодо кредитних вимог до позивача. Заборгованість, визначена у виконавчому написі, не підтверджена випискою по рахунку позивача за договором, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш, ніж 30-денний строк.

Ухвалою суду від 26.03.2020 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за подачу позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до ухвалення судового рішення у справі. Прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі.

Підготовче засідання призначено на 06.07.2020 року.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено, до розгляду справи по суті зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Ірпінського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича від 24.12.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №4424, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» грошових коштів у сумі 12821,43 грн.

У підготовче засідання призначене на 18.05.2020 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 06.07.2020 року.

До суду 03.07.2020 року надійшли письмові пояснення від ПАТ «Платинум Банк», згідно яких посилались на правомірність відступлення прав вимоги за кредитним договором відносно позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», здійсненого відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів від 05.03.2018 року (а.с.89-97).

У підготовче засідання призначене на 06.07.2020 року сторони не з`явилися, 06.07.2020 року на електронну адресу суду представником ОСОБА_1 адвокатом Піскуновою О.М. надано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що знаходиться на лікарняному.

Розгляд справи відкладено на 07.09.2020 року.

У підготовче засідання 07.09.2020 року ОСОБА_1 не з`явилася, представником позивача - адвокатом Піскуновою О.М. надано заяву, в якій просила залучити до участі у справі в якості третьої особи на боці відповідача ТОВ «Фінансова компанія « Кредит-Капітал». Також просила провести підготовче засідання у відсутності позивача та її представника, не заперечувала проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості третьої особи було залучено ТОВ «Фінансова компанія « Кредит-Капітал», закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 26.11.2020 року.

Розгляд справи 26.11.2020 року був відкладений на 23.03.2021 року у зв`язку з перебування судді на лікарняному. Розгляд справи 23.03.2021 року був відкладений на 03.06.2021 року у присутності представника позивача, для належного сповіщення інших учасників процесу.

Розгляд справи 03.06.2021 року, 13.07.2021 року відкладався.

Розгляд справи 05.10.2021 року був відкладений на 08.11.2021 року. за клопотанням представника позивача та у зв`язку з неявкою інших учасників справи. Розгляд справи 08.11.2021 року був відкладений на 29.11.2021 року у зв`язку з неналежним сповіщенням сторін.

У судове засідання 29.11.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Представник позивача надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності. Також, у матеріалах справи наявні заяви приватного нотаріуса Кондратюк В.С. щодо розгляд справи за його відсутності (а.с.111), інші учасники процесу поважність причин неявки суду не повідомили та жодних клопотань до суду не заявляли.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Зважаючи на межі розгляду справи, а також належне сповіщення сторін, з урахування клопотання позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення суду є 07.12.2021 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №902/7259ВСL1А, за умовами якого позичальнику строком до 06.09.2016 року було надано у кредит кошти у сумі 11 127.40 грн., фіксована процентна ставка за користування кредитом 20,000% річних (а.с.9).

24 грудня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4424, за яким із ОСОБА_1 як боржника за кредитним договором №902/7259ВСL1А від 29.08.2013 року, укладеним із ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на підставі Договору про відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА, укладеного 02.10.2019 року, стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 12 521, 43 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 12 521,43 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами 0,00 грн..

Також за виконавчим написом від 24.12.2019 року зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 300 грн..

Отже, загальна сума, яка підлягала стягненню з боржника на користь товариства, склала 12 821, 43 грн. (а.с.12).

За вказаним виконавчим написом №4424 від 24.12.2019 року відносно боржника ОСОБА_1 28.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було відкрито виконавче провадження.

Постановою від 07.02.2020 року у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №4424 від 24.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було звернуто стягнення на доходи боржника, а саме на заробітну плату ОСОБА_1 , яку вона отримує в ФОП ОСОБА_2 у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у сумі 15 103, 6 грн. (а.с.14).

Між тим, указаний виконавчий напис від 24.12.2019 року позивачка вважає протиправними, а також таким, що вчинений із порушенням діючого законодавства, оскільки надані нотаріусу документи не давали можливості встановити безспірність суми заборгованості, ураховуючи пропуск строків давності.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із тексту оспорюваного виконавчого напису від 24.12.2019 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 24.12.2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Укладений 29.08.2013 року між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» кредитний договір зі страхування життя позичальника №902/7259ВСL1А, який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису від 24.12.2019 року, не був посвідчений нотаріально, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню (далі - кредитний договір, а.с.9).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні спору суд враховує також наступні обставини.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 753/787/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 199/3452/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 335/3462/16-ц та узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19).

Судом встановлено, що відповідно умов кредитного договору, строк дії кредитного ліміту складає 36 місяців від дати укладення договору (дата повернення кредиту 06.09.2016 року).

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у редакції станом на час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За викладених обставин, суд вбачає, що право вимоги у позичальника до позивача за кредитним договором з урахуванням строку кредитування виникло як мінімум із 07.09.2016 року, а зважаючи на те, ще останній платіж позичальником було здійснено 06.03.2014 року, то прострочення зобов`язання розпочалось вже з 07.04.2014 року, а тому, враховуючи визначений законом трирічний строк звернення стягувача, кредитором мали бути подані документи нотаріусу та заявлятися стягнення до 07.09.2016 року, а враховуючи вищевказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 - до 21.02.2017 року.

Проте виконавчий напис вчинений 24.12.2019 р., за яким заборгованість стягнена за період з 16.05.2018 року по 29.11.2019 року, тобто з перевищенням встановленого чинним законодавством строку.

У спростування вищевикладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано та про такі заявлено не було.

Окрім того, суд вбачає, що право вимоги за вказаним кредитним договором №902/7259ВСL1А від 29.08.2013 року ПАТ «Платинум Банк» 23.03.2018 року було відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», із яким було укладено Договір №148К про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банком було відступлено право вимоги відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2018-02-12-000104-a від 05.03.2018 року (а.с.92-94).

Проте, згідно виконавчого напису від 24.12.2019 року вказано, що ТОВ «ФК «Аланд» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА, укладеного 02.10.2019 року, проте матеріали справи не містять доказів переходу прав вимог від ПАТ «Платинум Банк» чи ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ТОВ «ФК «Аланд».

Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. (а.с.43).

Із приводу вимог щодо стягнення з відповідача судового збору за подання даного позову, то суд вбачає, що при відкритті провадження по даній справі позивачу було відстрочено сплату судового збору, а отже з урахування того, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, суд вважає за можливе стягнуто його з відповідача на користь безпосередньо держави.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року, ст. ст. 11, 15, 16, 18, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 19, 43, 49, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем від 24 грудня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 4424, за яким із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як боржника за кредитним договором №902/7259ВСL1А від 29.08.2013 року, укладеним із ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на підставі Договору про відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА, укладеного 02.10.2019 року, стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» () заборгованість у розмірі 12 821, 43 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» () на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

У частині вимог ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на послуги адвоката у розмірі 6000 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складений 07.12.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.