КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5969/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Колідної О.О.,-

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 9 155 грн 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 . Протягом останніх п`яти місяців до своєї смерті, ОСОБА_3 проживав у доньки ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що ні про смерть ОСОБА_3 , ні про причини смерті, ні про місце поховання, відповідач нікого не повідомила. Тіло померлого було піддано кремації, проти волі померлого та членів його сім`ї. Відповідачем свідомо порушено волевиявлення ОСОБА_3 бути похованим в могилі на кладовищі в с. Дерев`яна Обухівського району.

Своїми незаконними діями відповідач завдала моральної шкоди, яка виражена в душевних стражданнях, переживаннях та приниження гідності.

Після отримання інформації про смерть ОСОБА_3 та факт, що він був похований без присутності позивача, остання отримала нервовий зрив.

Моральну шкоду позивач оцінила у розмірі 100 000 грн.

Матеріальну шкоду у розмірі 9 155 грн 00 коп., яка полягає у вартості лікування хвороби, яка виникла внаслідок душевних страждань.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргуОСОБА_2 зазначила, що апеляційна скарга необґрунтована.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано достовірних, належних та достатніх доказів на підтвердження винних дій відповідача у завданні шкоди, не підтверджено причинний зв`язок між неповідомленням відповідачем особисто інформації про смерть ОСОБА_3 та погіршенням її стану здоров`я, яке мало місце 30 грудня 2018 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1955 року.

Від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , 1959 року народження та ОСОБА_2 , 1968 року народження.

Згідно пояснень учасників справи, з червня 2018 року ОСОБА_3 проживав за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерті НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 був похований в колумбарії Байкового кладовища в м. Києві, що підтверджується Свідоцтвом про поховання виданим 06 листопада 2018 року.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 0000563 від 05 листопада 2018 року ОСОБА_3 причиною смерті є: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний каціосид, хвороба Альцгеймера.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем вчинено неправомірні дії, внаслідок яких позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Позивач зазначає, що про ні про смерть ОСОБА_3 , ні про причини смерті, ні про місце поховання, відповідач нікого не повідомила. Тіло померлого було піддано кремації, проти волі померлого та членів його сім`ї. Після отримання інформації про смерть ОСОБА_3 та факт, що він був похований без присутності її, позивач отримала нервовий зрив.

Позивач посилається на порушення відповідачем ст. 2, ст. 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу», а також ст. 5 Закону України «Про інформацію».

Враховуючи положення ст. 23, 1166, 1167 ЦК України позивач просила стягнути матеріальну та моральну шкоду з відповідача.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Складовими для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження волевиявлення ОСОБА_5 зокрема бути похованим на кладовищі в с. Дерев`яна Обухівського району, та заперечення щодо кремації.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 надала суду першої інстанції заяву від 06 жовтня 2018 року, підписану ОСОБА_3 , в якій було висловлено бажання бути похованим в м. Києві та відсутність заперечень щодо поховання шляхом кремації. Також в заяві висловлена воля щодо кола осіб, яких він бажає бачити на своєму поховані.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження порушення відповідачем ст. 2, ст. 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу», а також ст. 5 Закону України «Про інформацію».

Колегія суддів бере до уваги, що ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_4 не цікавилися станом здоров`я ОСОБА_5 , не здійснювали жодних дій щодо отримання інформації про ОСОБА_5 , не відвідували його за місцем проживання у м. Києві.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були прийняті до уваги неналежні докази, а саме заяви від 06 жовтня 2018 року, колегія суддів не приймає, оскільки доказів, які підтверджували волевиявлення померлого бути захороненим в с. Дерев`яна Обухівського району, як зазначає ОСОБА_6 у позові, матеріали справи не містять.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при похованні ОСОБА_5 , відповідачем мала місце наруга над тілом померлого, є недоведеними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 15 червня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник