Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2371/21 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 274/2371/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Большакової Т.Б. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила стягувати із ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 гривень, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 20.02.1999 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого сторони мають двох дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є повнолітньою та навчається в Київському медичному університеті. Зазначила, що діти проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні. Зазначила, що відповідач працює та його дохід за 2020 рік становив 521 060,00 грн, інших утриманців не має, має задовільний стан здоров`я, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, а тому має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2200,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.04.2021 й до повноліття дитини. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що малолітній син має 4 роки, часто хворіє, тому вона зайнята піклуванням, доглядом та лікуванням сина, у зв`язку із цим повноцінно працювати не може. Водночас, відповідач займається підприємницькою діяльністю та отримує значний дохід, а тому сума аліментів на утримання дитини у розмірі 10 000 грн для нього є незначною. Крім того, інших утриманців у відповідача немає, а його непрацездатні батьки отримують пенсію, відтак здатні самі забезпечувати своє життя. Крім того, відповідач вважає, що його підприємницька діяльність є неприбутковою, проте це не позбавляє його працевлаштуватися та отримувати заробітну плату. Вважає визначений судом розмір аліментів в сумі 2200 грн занадто низьким.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між сторонами зареєстровано шлюб 20.02.1999 (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є повнолітньою (а.с. 7 зворот, 8).

Сторони не проживають разом, що ними не заперечується.

Відповідачем також не заперечується, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується також довідкою про склад сім`ї (а.с. 12).

Матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_2 займається господарською діяльністю, є платником єдиного податку першої групи, який не передбачає визначення чистого доходу.

ОСОБА_1 не заперечує, що має мінливий дохід.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, виходячи з завдань цивільного судочинства, в забезпечення інтересів дитини, які полягають, окрім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, при визначенні розміру аліментів виходив з суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини, з урахуванням доцільності, справедливості та з урахуванням визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 2200 грн, вважав необхідним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2200,00 грн. щомісячно і до повноліття дитини, що на переконання суду, є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність правових підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини.

Колегія суддів зазначає, що закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, а тому встановивши розмір доходу відповідача чи його відсутність, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір аліментів.

Так, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.

Встановлення цих обставин має суттєве значення у випадках, коли позивач просить стягнути аліменти у розмірі, який перевищує прожитковий мінімум встановлений в державі для дитини відповідного віку. В такому разі позивач, відповідно до ст. 81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі.

Позивачем не надано суду жодних доказів, за допомогою яких можливо встановити дійсну потребу в стягнені заявленого розміру аліментів в сумі 10 000 грн..

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.07.2021 року становить 2013 гривень, а з 01 грудня 2100 грн.

Таким чином, визначений позивачем розмір аліментів перевищує прожитковий мінімум встановлений для дитини даного віку, в той час як доказів необхідності на утримання дитини саме такого розміру коштів суду не надано.

Виходячи з принципу рівності обов`язків батьків, в тому числі щодо утримання дитини, суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що позивачем у даній справі не було доведено, що на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно витрачати по 10 000 гривень щомісячно.

Водночас, ОСОБА_1 не надала суду доказів щодо розміру її доходу. Разом із тим, позивач також є особою працездатного віку та доказів щодо протипоказань до будь-якого виду праці суду не надала.

При цьому колегія суддів також враховує, що ОСОБА_2 надає допомогу в добровільному порядку своїй повнолітній дочці, що не заперечується позивачем.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні. Колегія суддів вважає, що аліменти на утримання дитини в розмірі 2 200 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін та їх дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що дитина хворіє та потребує вартісного лікування не заслуговують на увагу, оскільки остання вправі звернутися із відповідним позовом в порядку ст. 185 СК України.

Колегія суддів зауважує, що позивач вправі звернутися також із позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України у разі настання обставин, передбачених цією нормою.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення судом першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді