Справа № 151/522/21
Провадження №2/151/201/21
РІШЕННЯ

іменем України

30 листопада 2021 року смт. Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Токарчук Л.Г.

за участю:

секретаря судових засідань Бондаренко В.П.

представника позивача-адвоката Косаківського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт.Чечельник Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що у АДРЕСА_1 у якій постійно проживали однією сім`єю і були зареєстровані його мама ОСОБА_2 та вітчим ОСОБА_3 , яким вказана квартира належала на підставі спільної сумісної власності. Зазначену квартиру ОСОБА_3 , як наймач квартири та ОСОБА_2 , як член його сім`ї отримали безоплатно у власність відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житла". 19 березня 1996 року ОСОБА_2 , а 20 березня 1996 року ОСОБА_3 належні їм половини квартири заповіли у рівних частинах йому та ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилась спадщина, а він відповідно ЦК УРСР 1963 року вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки хоронив його, отримав його особисті речі та документи, в тому числі і документи на квартиру, утримував і до цього часу утримує квартиру у належному стані, так як мама ОСОБА_2 на день його смерті була уже похилого віку (69 років), а також періодично там проживає. Не оформляв спадщину, оскільки була жива мама, яка постійно проживала у квартирі, тому вважав це неетичним. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла і його мати ОСОБА_2 , після смерті якої вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Брат ОСОБА_4 не прийняв спадщину і не претендує на неї, а тому його частина спадщини переходить до нього, тобто він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усієї квартири вцілому.

Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник позивача - адвокат Косаківський В.І. у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав вказаних у позовній заяві та пояснив, що позивач є спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_3 та після його смерті вступив в управління та володіння його майном. Після смерті матері ОСОБА_2 він є спадкоємцем як за заповітом так і за законом, вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовили. Враховуючи, що син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , відмовився від прийняття спадщини, а мати ОСОБА_2 не була розписана із Затолочним, проживали усе життя у цивільному шлюбі, ОСОБА_1 залишився єдиним спадкоємцем всієї квартири після їх смерті. Просить позовну заяву задовольнити та встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на всю вищевказану квартиру. Судові витрати по справі просить залишити за позивачем.

Представник відповідача Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області селищний голова С.Палісіка у судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що в будинку, де знаходиться вказана квартира живе з 1986 року і знає, що після смерті ОСОБА_3 господарством займався позивач ОСОБА_1 , робив у квартирі ремонт, міняв котел, утеплював квартиру, постійно приїжджав до матері ОСОБА_2 , яка продовжувала у ній жити та періодично жив у квартирі. Про те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 були не розписані вона не знала.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що знає позивача ще зі школи, були товаришами. Після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_1 займався господарством, міняв отоплення, ремонтував допоміжні приміщення, утеплював квартиру, ремонтував дах, привозив дрова і вугілля. Мати позивача була похилого віку і тому не могла цим усім займатися. ОСОБА_3 та мати позивача ОСОБА_2 не були розписані офіційно, а ОСОБА_1 про це і не знав, тому і не оформляв спадкових прав, пояснюючи це також тим, що не міг при живій мамі цим займатися, оскільки вважав це неетичним.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 є сином покійної ОСОБА_2 , що відтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 грудня 1953 року П`ятківським сільзагсом Бершадського району Вінницької області. (а.с. 8).

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 25.08.1993 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належав будинок розташований в АДРЕСА_1 . (а.с.21)

Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за №255, 19 березня 1996 року ОСОБА_2 належну їй 1/2 трьохкімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частинах.(а.с.10)

Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за №280, 20 березня 1996 року ОСОБА_3 належну йому 1/2 трьохкімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частинах.(а.с.14)

Вказані заповіти є чинними, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру (заповітів) . (а.с.11-13, 15)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 29 березня 1999 року Чечельницьким відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №13. (а.с.33).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру. (а.с.18)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 07 серпня 2020 року виконавчим комітетом Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №46. (а.с.34).

Після смерті матері ОСОБА_2 син ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Чечельницької нотаріальної контори Вінницької області йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_4 , який також є спадкоємцем ОСОБА_2 , 07 серпня 2020 року відмовився від прийняття спадщини за законом і за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_2 на користь брата ОСОБА_1 . (а.с.62)

Відповідно до Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17 липня 2020 року у Вінницькій області ліквідовано Чечельницький район та утворено Гайсинський район (з адміністративним центром у місті Гайсин) до складу якого ввійшла Чечельницька селищна територіальна громада. (а.с.61)

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 "Прикінцевих та перехідних положень ЦК України" передбачено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Що стосується вимог ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. ( ст.525).

Відповідно до ст.534 ЦК УРСР (1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 553 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Частиною 2 ст.554 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 застосуванню підлягають норми ЦК України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що спадкоємець за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не здійснив ніяких дій щодо прийняття спадщини свого батька, а від прийняття спадщини після смерті матері відмовився у встановленому законом порядку, суд вважає заяву позивача обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, так як у судовому засіданні доведено, що позивач після смерті ОСОБА_3 , відповідно до норм ЦК УРСР (1963 року) є таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та є таким, що подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .. Оскільки іншим шляхом встановити даний факт та зареєструвати право власності на успадковану від батьків квартиру позивач не має можливості його позов підлягає задоволенню.

Судові витрати за клопотанням представника позивача залишити за позивачем.

Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме квартиру загальною площею 43,80 кв.м, жилою площею 29,90 кв.м, яка складається із: кухні 1-2 - 6,10 кв.м., кімнати 1-4 - 15,70 кв.м., кімнати 1-5 - 8,20 кв.м., кімнати 1-6 - 6,0 кв.м., ванної кімнати - 1,90 кв.м., коридору - 5,90 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2021.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження (місце проживання чи перебування) :

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , картка платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Чечельницька селищна рада Гайсинського району Вінницької області (місцезнаходження: смт.Чечельник, вул. Героїв Майдану, буд.36, Гайсинського району Вінницької області, поштовий індекс 24800, ) .

Суддя Людмила ТОКАРЧУК