Провадження № 2/686/1709/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., представника відповідача - Богача А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 04.11.2019 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який було збільшено до 178 000 грн. 00 коп. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Позивач просить в уточненій заяві стягнути заборгованість по кредиту в сумі 134 894 грн. 58 коп. та судові витрати по справі.

11.12.2020 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

01.02.2021 року справу призначено до слухання по суті.

24.03.2021 року позивачем зменшено розмір позовних вимог.

24.06.2021 року представником позивача заявлено клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

18.08.2021 року від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

Сторонами неодноразово заявлялись клопотання про відкладення слухання справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що з відповідача можливо стягнути лише тіло кредиту, тобто, фактично отримані кошти, а в решті вимог позов є недоведеним та необгрунтованим.

Заслухавши пояснення представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.11.2019 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який було збільшено до 178 000 грн. 00 коп. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 183 497 грн. 15 коп., з яких 122 263 грн. 81 коп. - заборгованість за поточним тілом кредита; 43 669 грн. 21 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 6 974 грн. 56 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 10 589 грн. 57 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

В заяві про зменшення позовних вимог банк просить стягнути заборгованість в розмірі 134 894 грн. 58 коп. за тілом кредиту, в тому числі і за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Відповідно до правової позиції, Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03.07.2019 року, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із ОСОБА_1 ,АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 04.11.2019 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Оскільки в уточненій заяві банк вже не заявляв вимоги щодо стягнення відсотків за користування коштами, суд вважає за недоцільне досліджувати дані обставини, так як вони не є предметом розгляду у даній справі.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно з розрахунком за договором №б/н від 04.11.2019 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 10.08.2020 року заборгованість за тілом кредиту складається з заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 122 263,81 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 43 669,21 грн.

Водночас в заяві про зменшення розміру позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» вказує про стягнення заборгованості в розмірі 134 894,58 грн., що становить лише заборгованість за простроченим тілом кредиту.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України до обов`язків позичальника за кредитним договором входить повернення одержаних коштів та сплата платежів, встановлених як винагорода кредитора за надання цих коштів, зокрема, відсотків за користування кредитом.

З системного аналізу вищенаведеної норми слідує, що за своєю суттю «прострочене тіло кредиту», на яке вказує позивач у своїй позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог, є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти. Про вказане свідчить зміст виписки про рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 24.04.2018 року по 01.08.2020 року та зміст виписки про рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 02.01.2020 року по 07.05.2021 року.

Враховуючи, що стягненню з відповідача підлягає виключно сума безпосередньо отриманих коштів, а також те, що в підписаних відповідачем документах відсутня регламентація складових частин поняття «прострочене тіло кредиту», суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, а тому заборгованість за простроченим тілом кредиту до стягнення не підлягає.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 122 263 грн. 81 коп. заборгованості за поточним тілом кредиту та судовий збір, в решті позову слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 549, 629, 610, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (іденфікаційний код юридичної особи 14360570, рахунок 9003111, МФО 305299, 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, тел. 8 056 78 96 021) - 122263 грн. 81 коп. ( сто двадцять дві тисячі двісті шістдесят три грн. 81 коп) заборгованості за тілом кредиту та 1222 грн. 63 коп. судових витрат.

В решті позову - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 30.11.2021 року.

Суддя: