ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2021 року

м. Харків

справа №617/1248/21

провадження № 22-ц/818/6191/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року, постановлене під головуванням судді Уханьової І.С.в залі суду в м. Харкові,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2021 року і до закінчення навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Вовчанський Фаховий Коледж Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка», до 30 червня 2022 року, включно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення першої інстанції та постановити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), оскільки ОСОБА_2 є інвалідом II групи. Проте судом не було враховано його матеріальний стан, не перевірено чи має він можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині. Крім того вважає, що при винесенні рішення судом не було враховано матеріальний стан позивачки. Зазначає, що ОСОБА_3 отримує стипендію та навчається за бюджетні кошти.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, яку, відповідно до довідки про доходи відповідача, він має можливість надавати. Крім того відсутні відомості стосовно наявності у відповідача інших дітей та непрацездатних членів сім`ї на утриманні. Тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 3).

ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання виданою Виконавчим комітетом Вовчанської міської ради № 684 від 26 травня року (а.с 6) та копією паспорта ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно довідки № 51, наданої 30 липня 2021 року Відокремленим структурним підрозділом «Вовчанський фаховий коледж Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка», ОСОБА_3 є студентом 4 курсу, групи М-42 денного відділення,навчається за рахунок бюджету з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с. 8).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що, ОСОБА_2 , не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання.

Зазначає, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе утримувати. Вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з продовженням навчання, у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з часу звернення позивача, до закінчення навчання.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Частина 1 ст.199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№ 3від 15.05.2006року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Вовчанський фаховий коледж Харківського національного технічного університету сільського господарства імені Петра Василенка». Навчається за рахунок держави з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 , 1969 року народження, є інвалідом другої групи (а.с.28) На даний час звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я (а.с.29).

Згідно довідки наданої Пенсійним фондом України Головне управління в Харківській області № 5203 від 12 серпня 2021 року за півріччя 2021 року розмір пенсії ОСОБА_2 складає 74989 грн 73 коп., а саме:

-Березень 2021 року 9537,48 грн.

-Квітень 2021 року 13076,85 грн.

-Травень 2021 року 13076,85 грн.

-Червень 2021 року 13076,85 грн.

-Липень 2021 року 13110,85 грн.

-Серпень 2021 року 13110,85 грн (а.с.30).

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої сина ОСОБА_3 , на період його навчання, узгоджується з приписами ч.1 ст. 199 СК України.

Проте, з висновком суду щодо визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу сину у розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно. При цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення у справі.

Згідно ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 76ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначав що з січня 2021 року був звільнений з військової служби і з цього часу не має постійного доходу.

З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісію серія 12ААБ № 293739 виданою Харківською державною адміністрацією Департаменту охорони здоров`я Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 03 березня 2021 року ОСОБА_2 є інвалідом другої групи (а.с. 27). Також це підтверджується посвідченням виданим Управлінням соціального захисту населення Ізюмської районної Державної адміністрації серія НОМЕР_2 від 25 березня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інвалідності другої групи, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, має бути враховано при визначені розміру аліментів. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітнього сина, який до продовжує навчання, підлягають аліменти у розмірі 1/10 частки від його доходу щомісячно.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру стягнутих аліментів.

Оскільки відповідач є інвалідом другої групи, у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384,ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,починаючи з 02 серпня 2021 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова