Справа № 564/2641/21
29 листопада 2021 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Грипіч Л. А.
з участю секретаря Вознюк Ю. В.
за участі позивача не з`явився
представника позивача не з`явився
відповідача не з`явився
третіх осіб не з`явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням
ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 1998 року № НОМЕР_1 , виданого ВАТ Костопільський завод БІТІМ, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 . ОСОБА_8 , яка є дочкою позивача, у 2014 році виїхала за межі України, на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки і житлом та комунальним послугами не користується, особистих речей та іншого майна у квартирі не утримує. Участі в утриманні квартири не приймає. Реєстрація відповідача у квартирі створює незручності позивачу, що пов`язані із сплатою надмірних комунальних послуг, створює проблеми із оформленням субсидії по оплаті комунальних послуг, якої позивач потребує як особа з невеликим доходом. Позивач не чинить відповідачу перешкод у користуванні квартирою, оскільки остання не користується житлом з власної ініціативи, адже проживає за межами України. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 06.10.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб, які беруть участь у справі.
Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. Третім особам надано 5-ти денний строк з дня отримання ухвали для подання пояснень щодо позову.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату і час судового засідання повідомлялась вчасно та належним чином, правом на подання відзиву на позов не скористалась.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату і час судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили, право на подання пояснень щодо позову гне скористались.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази встановив наступне.
30 березня 1998 року ВАТ Костопільський завод БІТІМ видано за №10 свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Свідоцтво зареєстроване у реєстровій книзі Рівненського ОБТІ за №32-135-2307.
Згідно свідоцтва, квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .
Із виданого 27.09.2021 адміністратором «ЦНАП» виконавчого комітету Костопільської міської ради Витягу №3384/09-06 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 .
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Тобто, право власності є абсолютним правом, і включає в себе за замовчуванням тріаду: право на користування, розпорядження, володіння.
Відповідно до частини першої ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Разом з тим, відповідно до ч.4, 5 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
При цьому суд враховує, що хоча це правило виглядає дещо декларативним, однак несе в собі значний позитивний заряд, орієнтуючи власників на те, що кожен з них не лише має суб?єктивні права, але й несе відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав. Таким чином формується правосвідомість не лише самих власників, але й інших учасників правовідносин власності.
Неможливість використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, є розвитком, закріпленої у частині другій статті 319 Цивільного кодексу України вимоги до власника здійснювати її лише за допомогою дій, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов?язків додержуватися моральних засад суспільства тощо.
У свою чергу, за положеннями ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Так судом встановлено, що позивач, як співвласник квартири, позбавлений можливості оплачувати вартість комунальних послуг у тому розмірі, який реально споживається, через реєстрацію відповідача у квартирі.
При цьому, відповідач формально не вчиняє дій щодо порушення прав позивача, проте не знявся у добровільному порядку з реєстрації у квартирі і такою пасивною поведінкою фактично позбавляє можливості позивача у повній мірі реалізовувати свої права, як співвласника квартири.
Суд також враховує, що відповідач є членом сім`ї позивача.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Згідно приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою не проживає з 2014 року. Сторони спільного господарства не ведуть, договору щодо визначення порядку користування квартирою не укладали, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.
Суд також враховує, що позивач звернулась до суду саме за захистом свої прав, а в силу приписів ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
При цьому суд враховує, що визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням не позбавляє останню можливості реалізовувати свої права, як співвласника, у тому числі і на реєстрацію у вказаній квартирі, а отже не порушить її прав.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задоволити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрована: АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

01 грудня 2021 року

СуддяЛ. А. Грипіч