Номер провадження: 22-ц/813/6821/21
Номер справи місцевого суду: 497/1699/2020
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Дришлюка І.А., Громіка Р.Д.,

в порядку спрощеного провадження переглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 18 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

09 грудня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на даний час її і відповідача спільний син - ОСОБА_4 , навчається в Ізмаїльському технікумі механізації і електрифікації сільського господарства, на денній формі навчання, тому він не має змоги влаштуватися на роботу і у зв`язку з цим потребує матеріальної підтримки батьків; строк навчання - з 01 вересня 2019 року до 01 липня 2022 року. З відповідачем ОСОБА_2 не досягнуто угоди щодо надання з його боку матеріальної допомоги добровільно. Наразі в достатній мірі вона самостійно не взмозі понести усі витрати, оскільки на навчання сина в іншому місці вона витрачає багато коштів: проживання дитини у гуртожитку, проїзд до місця навчання, придбання навчальних матеріалів та їх роздруківка, канцелярські предмети, харчування, одяг, предмети гігієни; крім того, дитина перебуває на обліку в лікаря - терапевта з діагнозом хронічний тонзиліт, синусіт, вегетосудинна дистанія, у зв`язку з чим потребує періодичного лікування. На твердження позивача відповідач має змогу утримувати сина, оскільки працює на сільгосппідприємстві у с.Владичень і до настання повноліття сина аліменти сплачував.

На підставі зазначеного, ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд задовольнити його в повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, представник відповідача надав відзив, згідно якого відповідач позов визнає частково: не згоден з розміром аліментів, вважаючи їх додатковими витратами на дитину, а не аліментами, - погоджується з вимогами позову лише в частині оплати 1/2 суми за проживання сина у гуртожитку до закінчення навчання з моменту звернення до суду, мотивуючи це майновою неспроможністю відповідача, який не має постійної роботи, але утримує другу дружину, дитину від другого шлюбу, та допомагає матері і батькові, що є особами похилого віку і хворіють; справу також просили розглянути за їх відсутністю.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 18 січня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в розмірі 1 500 гривень на місяць, - щомісячно, починаючи з 09.12.2020 року і до закінчення дитиною навчання або досягнення дитиною 23-х років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши частково позовну вимогу про стягнення аліментів, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину оплати за проживання сина у гуртожитку.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26 листопада 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За нормами статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199 - 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02.06.2004р. був розірваний (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 18.02.2005р. відділом РАЦС Болградського РУЮ Одеської області, а/з №71, а.с. 11).

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії НОМЕР_2 , яке було видане 18.12.2002р. Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №10), (а.с. 12); згідно якого відповідач є його батьком.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24.03.2004р. №2-368/2004, з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.03.2004р. і до 02.12.2020р. (а.с. 13). Позивач надала суду розрахунок заборгованості за аліментами №61645496 від 08.09.2020р., згідно якого відповідач станом на 31.08.2002р. мав заборгованість за аліментами в розмірі 85 649,64 грн. (а.с. 19 -20).

Відповідно до довідки директора Ізмаїльського агротехнічного коледжу І рівня акредитації від 04.12.2020р. за №66 підтверджується. що ОСОБА_4 - син сторін у справі - дійсно є студентом 3-го курсу цього коледжу, навчається на денній формі, з 01.09.2018р. і по теперішній час, термін навчання - до 01.07.2022 року (а.с. 14). Угодою на проживання у студентських гуртожитках Ізмаїльського технікуму механізації і електрифікації сільського господарства за №651 від 31.08.2018р. підтверджується, що ОСОБА_4 проживає у студентському гуртожитку №2 та оплачував проживання; а, згідно вартості встановлення мешканцям гуртожитку додаткового електричного обладнання і пристроїв електроспоживання, відшкодування за використання яких здійснюється додатково щомісячно (оплаті) (а.с. 17-18); згідно квитанції №73 і №74 від 30.08.2019р. та квитанції №105 від 29.08.2018р., ОСОБА_4 здійснив оплату за проживання в студентському гуртожитку АДРЕСА_1 в розмірі 1 960 грн. та 500 грн. - за використання електрики (а.с. 15-16).

Довідкою сімейного лікаря підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно перебуває на "Д" обліку (а.с. 21).

Доказів щодо розміру доходів відповідача сторони не надали, але, виходячи з тверджень представника відповідача, що відповідач утримує другу дружину дитину від другого шлюбу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , що видане 10.01.2018р. Болградським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, а/з №7), а також допомагає батькам похилого віку.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що ОСОБА_4 є повнолітнім сином відповідача, навчається на денній формі в Ізмаїльському технікумі механізації і електрифікації сільського господарства, у зв`язку з чим не в змозі працювати та отримувати доходи, потребує матеріальної допомоги від батька на своє утримання на час навчання, відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу, ураховуючи обов`язок обох батьків у наданні матеріальної допомоги дитині на час її навчання - суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що місячний розмір аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, необхідних до стягнення з відповідача на користь позивача, визначений судом першої інстанції у розмірі 1 500 грн., щомісячно, не слід вважати надмірними, таким, який не взмозі буде сплачувати відповідач або таким, що порушує права чи інтереси сторін, із врахуванням обставин встановлених судом. Такі аліменти узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб повнолітнього сина та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28 жовтня 2010 року, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Відтак, апеляційний суд дійшов до переконання що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами п. 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір заборгованості становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційній суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Болградського районного суду Одеської області від 18 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 26 листопада 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік