Справа № 653/2383/21
Провадження № 2/653/977/21
19 жовтня 2021 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мироненко Т.А., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області, Новотроїцької державної нотаріальної контори Херсонської області про скасування заборони відчуження майна, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на підставі рішення виконкому Генічеської міської ради була виділена земельна ділянка площею 300 кв.м. у безстрокове користування для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що згідно перейменування вулиць та перенумерації будинків в м. Генічеську від 02.03.1988 року його будинку була присвоєна інша адреса, а саме замість будинку під номером АДРЕСА_2 . 24.09.2021 року позивач дізнався, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на належний йому будинок під АДРЕСА_3 накладена заборона на відчуження, при цьому власником будинок рахується якийсь ОСОБА_2 . Позивач звернувся із запитами до відповідних установ з метою встановлення обставин накладення заборони на його нерухоме майно та з`ясував, що підставою обтяження є договір застави, а дата виникнення такого обтяження є 11.06.1969 рік. Вказує, що відносно нього будь-яка інформація в Реєстрі боржників та в Реєстрі нотаріальних дій за 1969 рік відсутня, й взагалі на той час його будинок не існував. Вважає, що заборона відчуження на його житловий будинок накладена помилково, оскільки раніше будинок мав іншу адресу, а саме АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим він вимушений був звернутись до суду з метою захисту свого порушеного права.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відзив до суду не надходив.
На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії рішення виконкому Генічеської міської ради народних депутатів від 17 квітня 1985 року № 207/9 та копії договору у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 20 серпня 1986 року, який посвідчений державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори за реєстраційним № 310 - позивачу ОСОБА_1 виділена земельна ділянка у безстрокове користування для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 300 кв.м.
06 грудня 1988 року Генічеським міжміським бюро технічної інвентаризації складений Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_3 , власник будинку - ОСОБА_1 , що підтверджується копією такого паспорту за реєстровим №4182, інвентарним №5268/16.
Відповідно до копії Акту від 13 грудня 1988 року, затвердженим рішенням виконкому Ради народних депутатів № 72 від 01 лютого 1989 року - будинок прийнятий в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських будівель індивідуального забудовника ОСОБА_1 .
27 лютого 1989 року Генічеським міжміським бюро технічної інвентаризації видано Реєстраційне посвідчення про те, що житловий будинок, розташований у АДРЕСА_3 , зареєстрований за позивачем на праві приватної власності на підставі договору про надання земельної ділянки від 21 лютого 1987 року № 310 і акту приймання будинку від 01 лютого 1989 року № 72 і записаний у реєстраційній книзі № 14, що підтверджується копією такого реєстраційного посвідчення за № 4182.
Відповідно до копії Довідки № 965, виданої КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради 15 жовтня 2019 року, вбачається, що згідно перенумерації від 02 березня 1988 року будинку АДРЕСА_1 присвоєно АДРЕСА_3 .
Таким чином, судом встановлено та документально підтверджено, що 21 лютого 1987 року позивач набув право безстрокового користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_4 . 02 березня 1988 року будинку АДРЕСА_4 присвоєно АДРЕСА_3 . Тому після завершення будівництва 27 лютого 1989 року позивач набув право приватної власності на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_3 .
Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна №182203566 від 24.09.2021 року - належний позивачу будинок АДРЕСА_3 знаходиться під забороною відчуження на підставі договору застави, виданого Генічеською районною державною нотаріальною конторою, обтяження зареєстровано Генічеською державною нотаріальною конторою 06 жовтня 2005 року за № 2463845. При цьому власником будинку зазначений ОСОБА_2 .
На відповідний адвокатський запит Державним архівом Херсонської області була надана архівна копія рішення Генічеської міської ради народних депутатів за № 181 від 02 березня 1988 року «Про затвердження нумерації житлових будинків і громадських будівель в м. Генічеську», яким було затверджено, надану Генічеським міжрайонним бюро технічної інвентаризації нумерацію жилих будинків і громадських будівель по м. Генічеську.
Крім того, на звернення адвоката Південним міжрегіональним управлінням юстиції (м. Одеса) був надісланий лист-роз`яснення за № Р-326-07.2 від 14.05.2020 року, яким повідомлено наступне:
- дана заборона зареєстрована 01.12.2000 року в базі даних раніше створеного прикладного програмного забезпечення Єдиного реєстру заборон Генічеською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави;
- у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 1969 рік запис про посвідчення договору за участю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні;
- у Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків за 1951-1992 роки міститься запис від 11.06.1969 року про накладення заборони на нерухоме майно, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові особи, на чию будівлю або право забудови накладено арешт (заборону) - « ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 »; підстави накладення арешту (заборони) - на чию вимогу та на чию користь - «ПМК № 6 от 10.06.1969 № 3»;
- згідно документів Генічеської державної нотаріальної контори за 2005 рік, які в установленому порядку було передано на зберігання до держнотархіву, договір застави, посвідчений за участю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не значиться.
Також, відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру боржників від 20.07.2021 року - відомості щодо ОСОБА_1 в Єдиного реєстрі боржників відсутні.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, суд вбачає, що арешт 11.06.1969 року був накладений не на будинок позивача ОСОБА_1 , на який 27 лютого 1989 року він набув право приватної власності вже після перейменування та перенумерації, а на інший будинок, який на час арешту рахувався під АДРЕСА_3 та належав іншій особі, а саме ОСОБА_2 .
Враховуючи, що арешт накладався не на будинок ОСОБА_1 , подальша заборона його відчуження є безпідставною та такою, що порушує права власника.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
За змістом частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.
Між тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За таких обставин, оскільки, фактично обтяження було накладено не на будинок позивача чи його попереднього власника, а на інший будинок, який у 1969 році мав адресу: АДРЕСА_3 та належав іншій особі, а саме ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що правові підстави для збереження обтяження, відсутні.
Таким чином, з огляду на те, що наявність обтяження у вигляді заборони відчуження за відсутності достатніх правових підстав для цього, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Генічеської державної нотаріальної контори Херсонської області, Новотроїцької державної нотаріальної контори Херсонської області про скасування заборони відчуження майна задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25.10.2021 року.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова