УХВАЛА

06 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 361/3316/20

провадження № 61-19220ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, виконавчий комітет Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2020 року адвокат Кондратенко Т. М., діюча від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила:

змінити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити його місце проживання разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

припинити з 01 лютого 2017 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , відповідно до рішення суду у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`УСПІТАЛЕТ-ДЕ-ЛЬОБРЕГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013 по справі про розірвання шлюбу № 7/13-1 від 07 червня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 .

07 травня 2021 року позивач звернувся до суду з клопотанням про залишення без розгляду позовних вимог в частині зміни місця проживання дитини, з огляду на врегулювання зазначеного питання.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, виконавчий комітет Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, про зміну місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів, в частині вимог про зміну місця проживання дитини залишено без розгляду.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року позов було задоволено частково, суд ухвалив:

припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , визначених рішенням суду у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕЛЬОБРАГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013, в сумі 250 Євро, починаючи з 16 лютого 2018 року. В решті позову відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу адвоката Меркулової Л. А., діючої від імені ОСОБА_2 , задоволено частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року змінено в частині дати припинення стягнення аліментів, а саме припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , визначених рішенням суду у справах насильства проти жінок №1 у м. Л`ОСПІТАЛЕТ-ДЕЛЬОБРАГАТ (Королівство Іспанія) №44/2013, в сумі 250 Євро, починаючи з 12 травня 2021 року.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, подані матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначена справа є малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, виконавчий комітет Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, про припинення стягнення аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук