Справа № 758/5596/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засіданн - Сікора М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», про визнання договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») про визнання договору частково недійсним.

Зазначав, що 19.11.07 між ним і АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 2622/1107/71-082.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору банк зобов`язався надати йому грошові кошти у розмірі 197 000 дол. США на строк з 19.11.07 по 12.05.36 на умовах, передбачених у цьому договорі.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору відсоткова ставка встановлена у розмірі 11,9% річних.

На забезпечення зобов`язань за кредитним договором 19.11.07 між ним і АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір № 2622/1007/71-082-Z-1 згідно з яким передано в іпотеку наступне майно: квартира АДРЕСА_1 .

29.02.16 йому стало відомо, що 28.11.12 між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та надалі між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу.

Жодних документів, які б підтверджували відступлення права вимоги ПАТ «Сведбанк» на користь інших осіб він не отримував.

28.11.12 між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15.

28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу.

Крім того, 28.11.12 між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами.

28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами.

Договір про передачу прав за іпотечним договором, укладений 28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» є недійсним, тому що права за цим договором передала особа, яка їх не отримувала та не мала взагалі.

Обидва договори про передачу прав за іпотечним договором укладені в один день, але попередній іпотекодержатель в особі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не встиг вчасно зареєструвати свої права за переданими іпотечними договорами в Державному реєстрі обтяжень, про що свідчить наступне.

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.12.16 вбачається, що 30.11.12 о 16 год. 06 хв. приватним нотаріусом Заєць І.О. було внесено зміни у реєстр: змінено: підставу обтяження з Іпотечного договору № 2622/1107/71-082-Z-l, 3191 19.11.17, ОСОБА_2 змінено на Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, 6970, 28.11.12 ПНКМНО Заєць І.О .

Іпотекодержателя АКБ «ТАС-Комерцбанк», Код: 19356840 змінено на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Код: 38004195.

Підставою для зміни зазначено - Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, 6970, 28.11.2012. ПНКМНО Заєць І.О .

Таким чином, на момент укладення Договору про передачу прав за іпотечними договорами від 28.11.12 укладеним між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не було іпотекодержателем за іпотечним договором та з цієї причини не могло відчужуватися в будь-який спосіб на користь інших осіб.

Також немає відомостей про те, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» встигло прийняти документацію від клієнта ПАТ «Сведбанк» та отримати згоду банку на наступне відступлення права грошової вимоги.

Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» не є іпотекодержателем та не володіє відповідними правами, наданими ПАТ «Сведбанк» за Іпотечним договором.

Відсутність реєстрації прав вимоги до нього відповідно до Договору про передачу прав за іпотечним договором, укладеного 28.11.12 є безумовною підставою для визнання договору про передачу прав за іпотечним договором недійсним.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати договір про відступлення прав за іпотечними договорами, укладений 28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» недійсним в частині передачі ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за Іпотечним договором № 2622/1107/71-082-Z-1 від 19.11.07, укладеним між ним і АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк».

У відзиві на позов представник ТОВ «Кредитні ініціативи», заперечуючи проти позову, вказав на наступне.

19.11.17 між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС - Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено кредитний договір № 2622/1107/71-082, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 197 000 дол. США на строк до 12.05.36 на умовах, передбачених у кредитному договорі, відсоткова ставка встановлена у розмірі 11,9% річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС - Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено іпотечний договір № 2622/1107/71-082-Z-1, , згідно якого в іпотеку було передано майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступає свої пава вимоги заборгованості по кредитних договорах. При цьому 28.11.2012 між Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги заборгованості по кредитних договорах.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 2622/1107/71-082 від 19.11.07.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України та ст. 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій ж е самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому, боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 ст. 516 Ц К України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника.

При укладанні вищезазначеного договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі вимоги, які необхідні для його дійсності, передбачені ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особи, які вчиняли правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі; правочин вчинено у формі, яка встановлена законом; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У своєму позові позивач не навів жодної норми права, порушення якої передбачає визнати договір факторингу від 28.11.12, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» недійсним.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У запереченнях на відзив ТОВ «Кредитні ініціативи» позивач вказав на те, що відповідач пропустив строк для подачі відзиву на позов, а тому просив відзив залишити без розгляду.

Представники позивача та ТОВ «Кредитні ініціативи» у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 19.11.07 між ОСОБА_1 і АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 2622/1107/71-082 (а.с. 4-7).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору банк зобов`язався надати позивачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 197 000 дол. США на строк з 19.11.07 по 12.05.36 включно на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

На забезпечення зобов`язань за кредитним договором 19.11.07 між ОСОБА_1 і АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено іпотечний договір № 2622/1007/71-082-Z-1 (далі - іпотечний договір) (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 2 іпотечного договору ОСОБА_1 передає в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» належне йому на праві власності майно: квартира АДРЕСА_1 .

28.11.12 між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі боржників. (а.с. 11-13).

28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до якого клієнт - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відступає фактору - ТОВ «Кредитні ініціативи», свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продаду та в порядку, передбаченому цим договором (а.с. 14-20).

28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до якого відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та умов договору сторони домовилися, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.12, укладеного між сторонами. Одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором (а.с. 21-22).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України передбачено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Обґрунтовуючи позов про визнання договору про відступлення прав за іпотечними договорами, укладений 28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» недійсним в частині передачі ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за Іпотечним договором № 2622/1107/71-082-Z-1 від 19.11.07, укладеним між ним і АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», позивач посилався на те, що на момент укладення оспорюваного договору ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не було іпотекодержателем за іпотечним договором та з цієї причини не могло відчужуватися в будь-який спосіб на користь інших осіб, також немає відомостей про те, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» встигло прийняти документацію від клієнта ПАТ «Сведбанк» та отримати згоду банку на наступне відступлення права грошової вимоги. Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» не є іпотекодержателем та не володіє відповідними правами, наданими ПАТ «Сведбанк» за Іпотечним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У порушення зазначених вимог ЦПК України у позові позивачем не вказано, які вимоги, встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України були порушені сторонами договору про відступлення прав за іпотечними договорами, укладений 28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в момент його вчинення, та які права та інтереси позивача були порушені укладеним оспорюваним договором.

Доказів того, що оспорюваний договір, на момент його укладення, суперечив вимогам чинного законодавства позивачем суду не надано.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що на момент вчинення оспорюваного правочину судом не було встановлено недодержання сторонами вимог ст. 203 ЦК України, правових підстав для визнання недійсним договору про відступлення прав за іпотечним договором, укладений 28.11.12 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», немає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 512, 513, 514, 1077, 1078, 1079 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорту - невідомі) до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. В. Хвойки, 21, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 35326253), товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 31, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 38004195), про визнання договору частково недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук