Справа № 456/3148/20 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/1348/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Бурового управління «Укрбургаз», Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача Бурового управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про скасування наказу про дисциплінарне стягнення.

Вимоги обґрунтовував тим, що 21.07.2020 в.о. директора БУ «Укрбургаз» Сушинським І.І. видано наказ №772, згідно якого позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх обов`язків щодо ведення обліку паливно-мастильних матеріалів на свердловині № 15 Східно - Довгівського ГКР. З наказом його ознайомлено тільки 31.07.2020. Даний наказ винесено за результатами службової перевірки, проведеної на виконання наказу філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» від 29.05.2020 № 563 «Про проведення службового розслідування».

З такими висновками службового розслідування та з наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани № 772 повністю незгідний та вважає, що наказ винесений з грубим порушенням норм законодавства про працю, за відсутності встановлення факту причетності позивача до так званих зливів дизельного пального невідомими особами та нібито порушень п.1.4, п.2.5 Робочої інструкції моториста бурової установки 5 розряду інженерно-технологічної служби Стрийського ВБР БУ «Укрбургаз».

На підставі оспорюваного наказу позивача позбавлено усіх заохочувальних виплат, одноразової премії за дострокову передачу свердловини 36 замовнику.

Просив визнати неправомірним та скасувати наказ №772 від 21.07.2020 в.о.директора БУ «Укрбургаз» Сушинського І.І. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до моториста бурової установки інженерно - технологічної служби Стрийського ВБР БУ «Укрбургаз» ОСОБА_3 ; зобов`язати БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» розглянути питання про призначення та виплату усіх заохочуваних виплат (в т.ч. премій), які були ненараховані з причин оголошення догани за наказом №772 від 21.07.2020.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано наказ №772 від 21.07.2020 року виконуючого обов`язки директора БУ «Укрбургаз» Сушинського І.І. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до моториста бурової установи інженерно-технологічної служби Стрийського ВБР БУ «Укрбургаз» ОСОБА_3 .

Зобов`язано Бурове Управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_3 усіх заохочуваних виплат, які були ненараховані з причин оголошення догани за наказом №772 від 21.07.2020 року.

Стягнуто з Бурового управління «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач - Акціонерне товариство «Укргазвидобування», в особі представника Горошко Т.М.

Вважає, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував, що всупереч покладеним на позивача функцій, які він мав забезпечувати та в порушення вимог п.2.5 та п.2.8 Робочої інструкції моториста бурової установки, ОСОБА_3 не забезпечив достовірного обліку витрат палива і мастильних матеріалів та ведення достовірного обліку роботи устаткування, чим створив умови для формування не облікованих залишків дизельного пального та протиправного заволодіння цими залишками сторонніми особами, чим завдав шкоди АТ «Укргазвидобування».

Таким чином, в діях моториста бурової установки ОСОБА_3 встановлено склад дисциплінарного правопорушення, зафіксовано шкоду нанесену АТ «Укргазвидобування» та встановлено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та бездіяльністю позивача.

Зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_3 в ході проведення службового розслідування особисто надав письмові пояснення на ім`я в.о. директора БУ «Укрбургаз» Сушинського І.І., тобто на ім`я роботодавця. Пояснення отримані 30.05.2020 року головним фахівцем відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами філії БУ «Укрбургаз» Мірчою М.М., який проводив розслідування згідно наказу БУ «Укрбургаз» від 29.05.2020 р. №563 «Про проведення службового розслідування».

Наказ від 21.07.2020 року №272 про застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у виді догани, винесений на підставі Акту службового розслідування та пояснень самого ОСОБА_3 , жодних зауважень до зазначеного наказу ОСОБА_3 не мав.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення апелянтом порядку застосування дисциплінарного стягнення до позивача, визначеного ст. 149 КЗпП України.

Вважає, що моторист ОСОБА_3 є винним у створенні умов для безперешкодного заволодіння невідомими особами майном АТ «Укргазвидобування», однак необґрунтовано звільнений від дисциплінарної відповідальності, що може слугувати заохоченням для продовження такої протиправної діяльності.

Щодо порушення норм процесуального права, звертає увагу, що суддя-доповідач у даній справі та представник позивача ОСОБА_1 в період з 2012 року по 20.06.2017 року разом працювали на посадах суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що дає підстави стверджувати про упередженість суду у справі.

Окрім того, суд вирішив справу без доказів сплати судового збору.

Наведене свідчить про надання судом першої інстанції переваг позивачу та про упередженість щодо відповідача.

Під час судового розгляду, суд першої інстанції, всупереч приписам п.4 ч.4 ст. 265 ЦПК України та в порушення завдання цивільного судочинства, не встановив ким з двох відповідачів були порушені права позивача та в яких частинах.

В позовній заяві ОСОБА_3 вказав відповідачем 1 філію Бурове управління «Укрбургаз», яка не є юридичною особою, отже не може виступати відповідачем у справі.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 повністю.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вважає, що доводи, викладеній в апеляційній скарзі, є недостатніми, необ`єктивними та безпідставними.

Зазначає, що з акту перевірки вбачається відсутність нестач паливно-мастильних матеріалів, а отже факт неналежного ведення журналу та обліку паливно-мастильних матеріалів не знайшов свого підтвердження.

Крім того, звертає увагу на те, що мотивувальна частина наказу про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності містить припущення, а саме «злив дизельного палива не міг відбуватись без відома матеріально відповідальних осіб ОСОБА_4 », що є недопустимим при встановленому обов`язку працедавця доведення вини працівника.

Вказує на те, що апелянт у скарзі не навів жодних доказів того, що саме ОСОБА_5 приймав участь у, так званому, зливі дизельного пального та неналежності виконання ним своїх обов`язків з контрою за дотриманням обліку використання палива та мастильних матеріалів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ суперечить нормам законодавства про працю, ОСОБА_3 безпідставно притягнутий до відповідальності, оскільки відсутні конкретні факти порушення трудової дисципліни позивачем та наслідки цього дисциплінарного порушення. Оспорюваний наказ не містить посилання, який конкретно дисциплінарний проступок вчинив ОСОБА_3 . Окрім того, наказ №772 від 21.07.2020 не містить опису документів, положення яких не були дотримані позивачем, в чому виразилось неналежне виконання посадових обов`язків позивачем.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України колегія суддів враховує таке.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод конституційне право на судовий захист повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України).

Матеріали справи вказують на те, що позивач працює у філії Бурового управління «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» на посаді моториста бурової установки.

Посадові права та обов`язки позивача передбачені Робочою інструкцією моториста бурової установки 5 розрядку інженерно-технологічної служби Стрийського відділення бурових робіт філії Бурового управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування".

Основним завданням моториста бурової установки 5 розрядку є обслуговування та ремонт двигунів сумарною потужністю понад 1000 кВт, а також газотурбінні двигуни, силові та дизель-електричні агрегати, паливно-мастильні установки, компресори, пневматичні системи, трансмісії і електрообладнання бурової установки.

Наказом в.о.директора БУ «Укрбургаз» Сушинського І.І. №772 від 21.07.2020, за неналежне виконання своїх обов`язків щодо ведення обліку паливно мастильних матеріалів, що є порушенням п. 1.4, п.2.5. робочої інструкції моториста бурової установки 5 розряду інженерно-технологічної служби Стрийського ВБР БУ «Укрбургаз», ОСОБА_3 , мотористу бурової установки 5 розряду інженерно-технологічної служби Стрийського ВБР БУ «Укрбургаз» - оголошено догану.

Згідно із даним наказом, за результатами службового розслідування встановлено, що на території свердловини № 15 Східно - Довгівського ГКР 10.04.2020 та 12.04.2020 перебував приватний мікроавтобус білого кольору з металевими та пластиковими ємкостями в багажному відділенні. Вказані ємкості невідомі особи наповнювали дизельним пальним з лінії подачі дизельного пального свердловини №15 Східно - Довгівського ГКР. Факти несанкціонованого зливу дизельного пального на свердловині №15 Східно-Довгівського ГКР не могли відбуватися без відома матеріально відповідальних осіб: начальника установки бурової ОСОБА_6 та майстра бурового ОСОБА_7 , а також осіб, якими та в присутності яких здійснювалися заміри залишків дизельного пального на свердловині №15 Східно-Довгівського ГКР: мотористів бурової установки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 при належному виконанні ними посадових та робочих обов`язків (а.с.3).

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно із наказом №772 від 21.07.2020 зазначено: службова записка заступника директора з питань безпеки БУ «Укрбургаз» Андрющенка І.М. вих.№2537п від 08.07.2020, пояснення ОСОБА_9 від 31.05.2020, пояснення ОСОБА_8 від 30.05.2020, пояснення ОСОБА_3 від 30.05.2020 (а.с.3).

Як вбачається з службової записки заступника директора з питань безпеки філії БУ «Укрбургаз» Андрющенко І.В. від 08.07.2020, яка ґрунтується на висновках за результатами службового розслідування від 24.06.2020, ОСОБА_3 порушено (неналежно виконано): п.1.4, п.2.5 робочої інструкції моториста бурової установки 5 розряду інженерно-технологічної служби Стрийського ВБР філії БУ «Укрбургаз» (а.с.69-71, 81-102).

В свою чергу, згідно із п. 1.4 робочої інструкції моториста бурової установки 5 розряду інженерно-технологічної служби Стрийського відділення бурових робіт філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування», моторист бурової установки 5 розряду здійснює свою діяльність у відповідності з робочою інструкцією, наказами, розпорядженнями і вказівками керівництва відділення, правилами внутрішнього трудового розпорядку, вимогами нормативно-правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, вимогами Системи управління охорони праці АТ «Укргазвидобування» та інших локальних нормативних актів з питань охорони праці та промислової безпеки АТ «Укргазвидобування», а відповідно до п. 2.5. вказаної інструкції веде вахтовий журнал і облік витрат паливно-мастильних матеріалів.

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно із статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Стаття 147-1 КЗпП України визначає, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника; на працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Порядок застосування дисциплінарних стягнення врегульовано ст. 149 КЗпП України.

Зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду України по справі № 6-2801цс15 від 19.10.2016 р.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права (КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця).

Особливе значення при визначенні діяння працівника, як дисциплінарного проступку, має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Вина може виступати як умисел чи необережність.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості. Тобто, не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, при цьому працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості в трудовому праві випливає із змісту статті 138 КЗпП України, яка передбачає обов`язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення такого працівника до відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи та змісту оспорюваного наказу, позивач притягнутий до відповідальності за неналежне виконання обов`язків , передбачених п. 2.5 Робочої інструкції, у якому зазначено, що моторист веде вахтовий журнал і облік витрат паливно-мастильних матеріалів.

Безпосередньо у наказі № 772 від 21.07.2020 зазначено, що в ході службового розслідування встановлено факти несанкціонованого зливу дизельного пального на свердловині № 15 Східно-Довгівського ГКР, яке не могло відбуватися без відома матеріально відповідальних осіб: начальника установки бурової ОСОБА_6 , майстра бурового ОСОБА_7 , а також осіб, якими та в присутності яких здійснювалися заміри залишків дизельного пального на вказаній свердловині мотористів бурової установки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 при належному виконанні ними посадових обов`язків.

На переконання колегії суддів, зазначений висновок про те, що факти несанкціонованого зливу дизельного пального на свердловині № 15 Східно-Довгівського ГКР, яке не могло відбуватися без відома моториста бурової установки ОСОБА_3 при належному виконанні ними посадових обов`язків, ґрунтується на припущеннях, оскільки безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між втратою палива та веденням вахтового журналу і обліку витрат паливно-мастильних матеріалів, не існує.

При цьому, доводи апелянта на те, що позивач не забезпечив достовірного обліку витрат палива і мастильних матеріалів та ведення достовірного обліку роботи устаткування, чим створив умови для формування не облікованих залишків дизельного пального та протиправного заволодіння цими залишками сторонніми особами, а відтак завдав шкоди АТ «Укргазвидобування», не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки жодних зауважень до ведення журналу і обліку витрат паливно-мастильних матеріалів, матеріали цивільної справи не містять, а також не виявлено порушень, які б викликали сумнів в обліку паливно-мастильних матеріалів, що виключає будь-яку відповідальність позивача перед підприємством.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 безпідставно притягнутий до дисциплінарної відповідальності, тому наявні підстави для визнання незаконним та скасування наказу в.о. директора Філії Бурового управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" № 772 від 21 липня 2020 щодо оголошення догани позивачу, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов висновку, що в даному випадку, відповідач при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не встановив, в чому полягало порушення трудової дисципліни, в якій формі вини воно проявилось, а також обставини, за яких вчинено.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що суддя-доповідач у даній справі та представник позивача ОСОБА_1 в період з 2012 року по 20.06.2017 року разом працювали на посадах суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що дає підстави стверджувати про упередженість суду у справі, на правильність висновків суду не впливає, оскільки із заявою про відвід головуючому судді представники відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції не зверталися.

Посилання апелянта на незаконність рішення зводяться до власного вибіркового тлумачення норм матеріального права, без повного і системного їх аналізу, не спростовують висновків місцевого суду, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Разом з тим, перевіряючи доводи апелянта про те, що в позовній заяві ОСОБА_3 вказав відповідачем 1 філію Бурове управління «Укрбургаз», яка не є юридичною особою, отже не може виступати відповідачем у справі, колегія суддів враховує таке.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Право визначення предмету спору та сторін у такому належить виключно позивачу (ст.ст. 13,49 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернувшись до суду з вимогами про скасування дисциплінарного стягнення, в позовній заяві визначив відповідачами Бурове Управління «Укрбургаз» та Акціонерне товариство «Укргазвидобування».

Згідно із ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: фізичні, юридичні особи (особи), держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ч. 2 ст. 80 ЦК України).

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями

З наведеного слідує, що юридична особа, як учасник цивільних відносин може відповідати за пред`явленими позовними вимогами.

З метою об`єктивно розгляду справи, колегією суддів запропоновано представнику відповідача надати суду для дослідження та долучити до матеріалів справи Положення про філію Бурове управління «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування».

Згідно із вказаним Положенням, Бурове управління «Укрбургаз» є Філією Акціонерного товариства «Укргазвидобування», не є юридичною особою.

Філії та представництва не є юридичними особами (ст. 95 ЦК України).

Таким чином, філія Бурове управління «Укрбургаз» не може бути відповідачем в суді, оскільки не є юридичною особою.

У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Аналогічні роз`яснення надані у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вимог до відповідача Філія Бурове управління «Укрбургаз» необхідно скасувати із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пред`явленням вимоги не до тієї особи, яка має відповідати за такою вимогою.

В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до відповідача Бурове управління «Укрбургаз» - скасувати, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача Бурове управління «Укрбургаз».

Врешті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий суддя А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк