справа № 570/2407/20
провадження № 2/570/174/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю представника позивача адвоката Вонсовича М.М.,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

покликаючись на порушення прав позивача, його представник адвокат Вонсович М.М. у поданій до суду 30 червня 2020 року позовній заяві, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем - Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області з порушенням земельного законодавства виготовлено та затверджено технічну документацію на ім`я відповідача ОСОБА_2 і передано у її власність земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :01:000:0709, на якій знаходиться належний позивачу садовий будинок, що, на думку представника позивача, виключає право відповідача 1 на оформлення права власності на дану земельну ділянку, оскільки вона не є власником будівлі, яка знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з"явилася, відзиву на позов не подала.

Перший заступник голови Рівненської РДА Володимир Леонов подав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки відсутні будь-які порушення порядку ухвалення правових актів індивідуальної дії адміністрації.

Вважає, що розпорядження Рівненської РДА від 19 січня 2011 року №32, ПП "Укргеопроект", на підставі якого виготовлено технічну документацію на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1200га, з кадастровим номером :01:000:0797 на території садівничого товариства "Борковський" Олександрійської сільської ради, розпорядження Рівненської РДА від 16 серпня 2011р. №614, на підставі якого дану технічну документацію затверджено і на підставі вищевказаного державний акт серії ЯМ №551407 від 17.04.2012р., виданий на ім`я ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,1200га, з кадастровим номером :01:000:0797 - прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

У клопотанні, поданому 13 липня 2021 року представник Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області Олександр Нестерук просить провести розгляд справи без участі відповідача за наявними матеріалами справи.

Зважаючи, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність відповідачів.

Представник позивача адвокат Вонсович М.М. підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задоволити. Пояснив, що земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :01:000:0709 передано ОСОБА_2 протиправно, оскільки на ній знаходиться належний позивачу садовий будинок, що виключає право відповідача 1 на оформлення права власності на дану земельну ділянку.

Суд, заслухавши його пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить садовий будинок площею 63,4 кв.м. по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3394322 від 21 квітня 2004 року.

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано в судовому порядку 31 березня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 03 липня 2003 року.

Розпорядженням Рівненської РДА від 19 січня 2011 року №32 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1200 га, з кадастровим номером :01:000:0797 на території садівничого товариства "Борковський" Олександрійської сільської ради.

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 члену садівничого товариства "Борковський" ділянка № НОМЕР_1 , виготовлена ПП "Укргеопроект" на виконання постанови Верховної Ради України "Про прискорення земельної реформи та приватизації земель" від 13 березня 1992 ро №15-92.

Ділянка, що передається у власність, на час складання технічної документації використовувалася відповідачем ОСОБА_2 для ведення садівництва, про що свідчить довідка садового товариства.

За участю суміжних землекористувачів складено протокол обстеження і погодження меж земельної ділянки на місцевості та акт передачі на збереження межових знаків. Відповідно до яких, ОСОБА_3 в присутності власника земельної ділянки ОСОБА_2 , голови садівничого товариства ОСОБА_4 , та суміжних землевласників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , встановлено і погоджено на місцевості межі земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, яка передається у власність для ведення садівництва.

Актом передачі на збереження межових знаків, які закріплені в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки ОСОБА_2 від 21 січня 2011р., ОСОБА_3 - представником ПП "Укргеопроект" передано, а власником земельної ділянки ОСОБА_2 прийнято на збереження межові знаки, якими закріплені межі земельної ділянки ОСОБА_2 , передано їй у власність для ведення садівництва площею - 0,1200 га, в садівничому товаристві "Борковський" на території Олександрійської сільської ради Рівненського району. На місцевості межі земельної ділянки закріплені металевими трубами (в кількості 6 штук).

Розпорядженням Рівненської РДА від 16 серпня 2011 року №614 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту серії ЯМ №551407 від 17 квітня 2012 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, з кадастровим номером :01:000:0797 та передано земельну ділянку у власність для ведення садівництва.

Згідно висновку експерта № 210111/2_З.О. по результатам судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі №570/2407/20, складеного 04 лютого 2021 року, належний ОСОБА_1 садовий будинок, що належить йому на підставі витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, виданого КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 21 квітня 2004 року, знаходиться на земельній ділянці площею 0,1200 га, з кадастровим номером :01:000:0797 на території садівничого товаритсва "Борковський" Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з положеннями ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться також шляхом приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Згідно з вимогами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1). Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2).

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі ст.15, 16 ЦК України та ст.4, 5, 19 ЦПК України і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право або право особи в інтересах якої вона звертається до суду порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Встановлені у справі обставини свідчать про те, що право власності у позивача на садовий будинок площею 63,4 кв.м. по АДРЕСА_1 виникло 21 квітня 2004 року, а право власності відповідача 1 на земельну ділянку виникло 17 квітня 2012 року, тобто після набуття у власність позивачем об`єкту нерухомого майна.

Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би твердження позивача, відповідач 1 не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову.

Таким чином, відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства позиція позивача стосовно того, що спірний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий відповідачу 1 з порушенням вимог ст.120 ЗК України, оскільки на момент передачі ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1200 га, з кадастровим номером :01:000:0797, на ній вже знаходився садовий будинок площею 63,4 кв.м., що перебував у власності позивача.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 2-3007/11.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що державний акт серії ЯМ №551407 від 17.04.2012 р., виданий Рівненською районною державною адміністрацією, на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, з кадастровим номером :01:000:0797 порушує право власності позивача, відтак підлягає скасуванню, а тому позов слід задоволити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки сторона позивача не наполягала на відшкодуванні судових витрат, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що полягає у розгляді справи у межах заявлених вимог, не стягує з відповідача понесені позивачем документально підтверджені судові витрати

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Визнати недійсним державний акт серії ЯМ №551407 від 17.04.2012 р., виданий Рівненською районною державною адміністрацією, на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, з кадастровим номером :01:000:0797 на території садівничого товаритсва "Борковський" Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, для ведення садівництва, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 /, паспорт НОМЕР_2 , виданий 3CAN 01 грудня 2010 року.

Відповідач 1: ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 /, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач 2: Рівненська районна державна адміністрація /, місцезнаходження: м.Рівне, вул.Соборна, 195/.

Повне судове рішення виготовлено 19 листопада 2021 року.

Суддя: Кушнір Н.В.