РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року

м. Рівне

Справа № 570/216/21

Провадження № 22-ц/4815/915/21

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось в Рівненський районний суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 18541,51 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір і позичальниці були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Відповідачка не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений строк, через що утворилася заборгованість, яка не погашена.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 495,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2102 грн. 00 грн. - витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" вказує на те, що підписаною 24.07.2009 року анкетою-заявою, відповідач висловила згоду про укладення договору. Зауважує, що цією ж заявою сторони погодили базову процентну ставку за кредитом у розмірі 2,5% на місяць, що судом першої інстанції було залишено без уваги, а тому суд не мав підстав для відмови у стягненні з відповідача відсотків по кредиту.

Покликаючись на те, що всі умови кредитування були з відповідачем належним чином узгодженні, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що позивачем фактично оскаржуються рішення суду щодо незадоволених вимог і враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення у частині, яка не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2009 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" в розмірі 500 грн., з базовою відсотковою ставкою в місяць 2,5%. Обов`язковий щомісячний платіж складав 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) (довідка про умови кредитування з використанням кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду").

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 25.11.2020 року за відповідачем згідно розрахунку банку утворилась заборгованість на суму 21 045, 57 грн., яка складається з наступного: 495,47 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 16 446, 04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2 804,06 грн. - нарахована пеня; 1 300, 00 грн. - нарахована комісія.

Покликаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 18541,50 грн., яка складається з: 495,47 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 16446,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом; 300 грн. - нарахована пеня; 1300 грн., - заборгованість за комісією

На підтвердження вимог та узгодження умов договору АТ КБ "Приватбанк" додано до позовної заяви, зокрема, копію заяви відповідача, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також довідку про видану кредитну картку, розрахунок заборгованості та виписку по рахунку відповідача.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1054, ч.1 ст.1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач розумів, ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписуючи заяву про надання кредитної картки.

Отже, неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відтак відсутні й підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування, зокрема, щодо розміру неустойки (пені) за неналежне виконання зобов`язання, комісії та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими позивач.

Тому, вірним є використання при вирішенні спору висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які в т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, порушених у апеляційній скарзі.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у самій заяві від 24.07.2009 року сторони обумовили базову відсоткову ставку у розмірі 2,5% на місяць, на що не звернув уваги місцевий суд. Проте з наданого банком розрахунку заборгованість за нарахованими відсотками становить - 0.00 грн., а заборгованість за простроченими відсотками - 16446,04 грн.

Нарахування заборгованості за простроченими відсотками ні заява-анкета, ні довідка про умови кредитування не містить. Слід зазначити, що довідка про умови кредитування згідно заяви (а.с.33,34) не зазначена, як частина кредитного договору між сторонами.

У той же час, необхідно враховувати, що кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання повинен відповідати строку дії картки - 05/13, що підтверджується відповідною довідкою, яка надана позивачем.

Після спливу визначеного договором строку позики право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, неустойку та штрафні санкції припиняється (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами в порядку ст. 625 ЦК України позивач не пред`явив.

Також банк після 2013 року неправомірно здійснював автоматичне списання простроченої заборгованості, на що згоди позичальник не надавала, Умови та правила надання банківських послуг нею не підписані і довідкою про умови кредитування такої кредитної операції не передбачено.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі Інструкція), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції).

Отже, безпідставно нараховуючи відсотки за користування кредитом, погашаючи їх та тіло кредиту за рахунок непогодженого сторонами овердрафту, нараховуючи за це перевищення кредиту (овердрафт) і його прострочення відсотки, а згодом відносячи цю заборгованість до простроченого кредиту та накладаючи за її несплату штрафи і повторно нараховуючи відсотки, банк незаконно та штучно збільшував суму заборгованості.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків