КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021року місто Київ

справа № 367/2617/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючогосуддіБорисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену під головуванням судді Мерзлого Л.В., повний текст ухвали складено 17 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач звернулася до Ірпінського районного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просила:

визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір'ю ОСОБА_1 за місцем - АДРЕСА_1 ;

стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 квітня 2021 року і до повноліття дитини.

Ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд Чеської Республіки у своїй постанові дійшов висновку про відсутність в провадженні Ірпінського міського суду Київської області справи між тими самими учасниками, з одного і того предмету, з тих самих підстав. Тобто, було констатовано відсутність перешкод для розгляду позову матері поданого до Ірпінського міського суду Київської області.

Вказував, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що на час відкриття провадження Окружного суду міської частини Прага 5, позивач мала фактичне місце проживання на території України.

Зазначав, що до моменту звернення ОСОБА_3 із заявою про розірвання шлюбу до Окружного суду міської частини Прага 5, позивач вже звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, що є компетентним органом юстиції у розумінні п.1 ст.1 договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу у цивільних справах, який має право приймати рішення та здійснювати відповідні дії у сімейних справах.

Посилався на те, що суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали не вірно застосував положення п.2 ст.33 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах.

Вказував, що ОСОБА_4 є громадянином України та має місце проживання на території України разом з матір`ю, а отже у розумінні ст.ст.33, 34 договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, при вирішенні питання про встановлення місця проживання та стягнення аліментів має застосовуватись законодавство України і компетентним судом при вирішення таких питань є суд України.

Зазначав, що за національним законодавством спори щодо виховання дитини та спори щодо визначення місця проживання дитини не є тотожними та регулюються різними нормами. Предмет позову у цій справі не є тотожним предмету позову поданого у Чеській Республіці.

Посилався на те, що залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції обмежив позивача у праві доступу до правосуддя, яке є одним із невід'ємних складових права, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Вказував, що у Чеській Республіці, крім батька дитини, не проживає жодних близьких родичів, натомість на території України проживають усі родичі дитини.

Зазначав, що висновки суду, викладенні у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №717/489/20-ц не можуть застосовуватись при розгляді даної справи, оскільки стосуються правовідносин, які не є подібними.

26 жовтня 2021 року від відповідача ОСОБА_3 на адресу апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції, посилаючись на положення частини 2 статті 21 Договору №123/2002 Зводу міжнародних договорів в редакції протоколу №77/2008 Зводу міжнародних договорів, виходив з того, що 03 березня 2021 року Окружним судом міської частини Праги 5 прийнято до провадження заяву ОСОБА_3 з тим же предметом спору та між тими самими сторонами - про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів, провадження №50Nс 6052/2021-21.

Вказував, що провадження у справі №50Nс 6052/2021-21 Окружним судом міської частини Праги 5 було розпочато за заявою батька ОСОБА_3 про врегулювання становища неповнолітньої дитини на період до та після розірвання шлюбу від 03 березня 2021 року, а провадження у даній справі відкрито 14 травня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тобто необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

Сторони є громадянами України.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Чеській Республіці.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просила:

визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір'ю ОСОБА_1 за місцем - АДРЕСА_1 ;

стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 квітня 2021 року і до повноліття дитини.

Ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 14 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі.

У травні 2021 року представник відповідача подав до Ірпінського районного суду Київської області клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що 03 березня 2021 року Окружним судом міської частини Праги 5, прийнято до провадження заяву ОСОБА_3 з тим же предметом спору та між тими самими сторонами - про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів, провадження №50Nс 6052/2021-21.

З документів, які додані до вказаного клопотання вбачається, що 03 березня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Окружного суду міської частини Праги 5 з заявою про розірвання шлюбу та з заявою про врегулювання відносин з неповнолітньою дитиною на період після розірвання шлюбу, в якій просив:

неповнолітнього ОСОБА_4 на період після розірвання шлюбу передати на виховання батька - ОСОБА_6 ;

зобов`язати матір ОСОБА_7 виплачувати суму в розмірі 2000 чеських крон щомісяця на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 .

Постановою Окружного суду міської частини Праги 5 від 05 березня 2021 року призначено Службу міжнародно-правового захисту дітей законним представником інтересів дитини в справі про врегулювання становища дитини на період до та після розірвання шлюбу.

Постановою Окружного суду міської частини Праги 5 від 03 серпня 2021 року відхилено заяву матері ОСОБА_1 про зупинення провадження в Окружному суді міської частини Праги 5.

У постанові Окружного суду міської частини Праги 5 від 03 серпня 2021 року зазначено, що провадження у справі №50Nс 6052/2021-21 Окружним судом міської частини Праги 5 було розпочато за заявою батька від 03 березня 2020 року, учасники є громадянами України. Станом на дату порушення провадження батько мав у Чеській Республіці дозвіл на постійне проживання (а з 2014 року він склав іспит в Міністерстві охорони здоров'я з для роботи лікарем), матір дитини мала дозвіл на довгострокове проживання, а в 2021 р. вона мала право подати заяву про надання дозволу на постійне проживання. На момент порушення провадження, за даними суду, на території Чеської Республіки, знаходилось її фактичне місце проживання.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 21 Договору №123/2002 Зводу міжнародних договорів в редакції Протоколу № 77/2008 Зводу міжнародних договорів якщо відповідно до положень цього Договору повноваження для розгляду справи мають органи юстиції обох договірних Сторін, а заява про порушення провадження вже була подана одному з органів юстиції однієї Договірної Сторони, то будь-який орган юстиції другої Договірної Сторони не вправі розглядати цю справу.

Якщо провадження в одній і тій же справі (між тими самими учасниками, з одного і того ж предмету, з тих самих підстав) було порушено в органах юстиції обох Договірних Сторін, компетенцію котрих встановлює цей Договір, орган юстиції, який порушив провадження в справі пізніше, залишає справу без розгляду.

Згідно з статтею 21 Розділу І глави IV договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 10 січня 2002 року, якщо відповідно до положень цього Договору повноваження для розгляду справи мають органи юстиції обох Договірних Сторін, а заява про порушення справи вже була подана одному з органів юстиції однієї Договірної Сторони, то будь-який орган юстиції другої Договірної Сторони не вправі розглядати цю справу.

Якщо одну і ту ж справу (між тими самими учасниками, з одного і того ж предмету, з тих самих підстав) було порушено в органах юстиції обох Договірних Сторін, компетенцію котрих встановлює цей Договір, орган юстиції, який порушив справу пізніше, залишає її без розгляду.

Встановивши, що вимоги ОСОБА_1 у поданій нею до Ірпінського районного суду Київської області позовній заяві про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та вимоги ОСОБА_3 у поданій ним до Окружного суду міської частини Праги 5 є тотожними, оскільки спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, провадження у даній справі відкрито пізніше ніж в Окружному суді міської частини Праги 5, а відтак суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06 жовтня 2020 року в справі №523/4522/18-ц, від 04 листопада 2020 року у справі №756/9611/16-ц, від 18 листопада 2020 року у справі №717/489/20-ц.

Крім того, за законодавством Чеської Республіки, зокрема параграфом 755 ЦК Чеської Республіки визначено, що якщо у подружжя є неповнолітня дитина, яка не є повністю дієздатною, суд не розірве шлюб доти, доки не визначить становище дитини після розлучення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 є громадянином України та має місце проживання на території України разом з матір`ю, а отже у розумінні ст.ст.33, 34 договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, при вирішенні питання про встановлення місця проживання та стягнення аліментів має застосовуватись законодавство України і компетентним судом при вирішення таких питань є суд України, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання на території Чеської Республіки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд Чеської Республіки у своїй постанові про відмову у зупиненні провадження дійшов висновку про відсутність в провадженні Ірпінського міського суду Київської області справи між тими самими учасниками, з одного і того предмету, з тих самих підстав, тобто, було констатовано відсутність перешкод для розгляду позову матері поданого до Ірпінського міського суду Київської області, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається із заяви ОСОБА_3 про врегулювання відносин з неповнолітньою дитиною на період після розірвання шлюбу, яка була ним подана до Окружного суду міської частини Праги 5 її предмет є більш широким поняттям, ніж просто встановлення місця проживання дитини.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: