Справа № 031121
Провадження № 2/740/156/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М., Бережняк О. О., Зінич А. С., Лазоренко Л. Ю.,

учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 ,

- представник позивачки - ОСОБА_2 ,

- відповідач ОСОБА_3 ,

- представник відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя,

установив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог остаточно просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості за 1/2 частини транспортного засобу - автомобіля марки Mitsubishi Lancеr X 1.5, 2008 року випуску, у розмірі 86 819,00 грн;

- стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу - автомобіля Renault Master 2.5, 2005 року випуску, у розмірі 83 086,50 грн;

- стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 5500,00 доларів США та 10 000,00 грн;

- визнати 27/50 часток нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до яких відноситься: приміщення 1-1 площею 38,7 кв. м; приміщення 1-2 площею 306,0 кв. м; склад 1-4 площею 27,5 кв. м; зварювальна дільниця 1-5 площею 34,5 кв. м; у прибудові літ. «и3» склад 2-1 площею 28,8 кв. м - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- припинити право власності ОСОБА_3 на 27/100 часток нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до яких відноситься: приміщення 1-1 площею 38,7 кв. м; приміщення 1-2 площею 306,0 кв. м; склад 1-4 площею 27,5 кв. м; зварювальна дільниця 1-5 площею 34,5 кв. м; у прибудові літ. «и3» склад 2-1 площею 28,8 кв. м, залишивши у власності ОСОБА_3 27/100 часток вказаної нежитлової будівлі;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 27/100 часток нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до яких відноситься: приміщення 1-1 площею 38,7 кв. м; приміщення 1-2 площею 306,0 кв. м; склад 1-4 площею 27,5 кв. м; зварювальна дільниця 1-5 площею 34,5 кв. м; у прибудові літ. «и3» склад 2-1 площею 28,8 кв. м;

- визнати 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:022:0307, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0940 га, кадастровий номер :04:022:0307, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0940 га, кадастровий номер :04:022:0307, за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 30 квітня 2015 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2020 року.

Під час шлюбу сторони придбали спільне майно, а саме: автомобілі Mitsubishi Lancer X та Renault Master, 27/50 часток у нежитловій будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0940 га за цією ж адресою. Указане майно зареєстроване на ОСОБА_3 .

Крім того, за час перебування у шлюбі сторони накопичили грошові кошти в сумі 11 000,00 доларів США та 20 000,00 грн, які забрав відповідач, покидаючи квартиру позивачки.

Влітку 2020 року відповідач зняв з реєстрації та відчужив шляхом продажу автомобілі Mitsubishi Lancer X та Renault Master, без відома та згоди позивачки.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільного сумісного майна.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій частково визнав первісний позов, а саме в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 27/100 часток нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,0940 га, кадастровий номер :04:022:0307, за цією ж адресою.

У зустрічному позові ОСОБА_3 просив визнати його особистою приватною власністю транспортний засіб - автомобіль Renault Master 2.5, 2005 року випуску, а також стягнути з нього на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки Mitsubishi Lancеr X 1.5, 2008 року випуску, 1 розмірі 20 000,00 грн. В іншій частині вимог позову ОСОБА_1 - просив відмовити. Крім цього, просив призначити у справі судову товарознавчу експертизу для з`ясування питання дійсної вартості спільного майна на момент його огляду, а також судову будівельно-технічну експертизу для з`ясування питання дійсної вартості будівельних робіт та поліпшень, виконаних у період з квітня 2015 року по квітень 2020 року у квартирі АДРЕСА_2 .

Зустрічний позов обґрунтований тим, що автомобіль марки Renault Master було придбано через декілька місяців після укладення шлюбу з позивачкою, після продажу належного ОСОБА_3 автомобіля марки Audі A6. Тобто вказаний автомобіль було придбано не за спільні кошти подружжя. Крім того, після одруження сторони почали проживати у квартирі позивачки, в якій вони зробили ремонт та купували меблі на загальну суму 107 000,00 грн. За час спільного проживання сторони придбали автомобіль марки Mitsubishi Lancer та вказану земельну ділянку і частину нерухомого майна в АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишив у квартирі позивачки все нажите майно, крім транспортних засобів. Автомобіль марки Mitsubishi Lancer він продав за 40 000,00 грн, тому не заперечував повернути позивачці половину його вартості.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21 жовтня 2020 року, 14-00 год, яке неодноразово відкладалося з різних причин.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 січня 2021 року задоволено клопотання позивачки, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу для з`ясування питання дійсної ринкової вартості автомобілів, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 березня 2021 року провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 07 квітня 2021 року, 11-00 год., яке неодноразово відкладалося з різних причин, востаннє - на 03 листопада 2021 року, 15-00 год.

Під час розгляду справи в суді відповідач відмовився від проведення в справі судових експертиз - товарознавчої та будівельно-технічної.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог - у повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зокрема, представник позивачки вказав на допущену помилку в тексті первісного позову стосовно земельної ділянки, а саме в п. 7 прохальної частини помилково зазначено Ѕ частину, в той час, як спільною сумісною власністю подружжя є вся земельна ділянка, що підтверджується змістом наступних п. 8 та 9.

У судовому засіданні відповідач та його представник частково визнали первісний позов та підтримали зустрічний позов з викладених у ньому обставин та просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, і це визнається сторонами у справі, що сторони перебували у шлюбі з 30 квітня 2015 року, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2020 року (а. с. 7 - 9).

Під час шлюбу сторони придбали спільне майно, а саме: 14 вересня 2016 року - автомобіль марки Mitsubishi Lancer X 1.5, 2008 року випуску; 10 липня 2015 року - автомобіль марки Renault Master 2.5, 2005 року випуску; 24 квітня 2019 року - 27/50 часток нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0940 га, кадастровий номер :04:022:0307, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з матеріалами справи автомобіль марки Mitsubishi Lancеr X 1.5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , був проданий відповідачем за договором купівлі-продажу від 25.06.2020 року за ціною 40 000,00 грн, а автомобіль марки Renault Master, 2.5, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 - 03.07.2020 за ціною 45 000,00 грн.

Згідно з висновком експерта від 23.02.2021 року № 415/416/21-24 Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, дійсна (середня) ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Lancеr X 1.5, 2008 року випуску, станом на січень 2021 року складає 173 638,00 грн, а дійсна (середня) ринкова вартість автомобіля Renault Master, 2.5, 2005 року випуску станом на січень 2021 року складає 166 173,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Такі ж положення містить й норма статті 368 ЦК України.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Визначаючи правовий статус спірного майна, як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

У пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 686/23104/17, від 22 вересня 2021 року в справі № 757/13796/20-ц, від 31 березня 2021 року в справі № 607/9400/17.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

За правилами ст. 89 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині: стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки Mitsubishi Lancer X 1.5, 2008 року випуску, у розмірі 86 819,00 грн, а також автомобіля марки Renault Master 2.5, 2005 року випуску, у розмірі 83 086,50 грн - у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя; визнання 27/50 частин нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до яких відноситься: приміщення 1-1 площею 38,7 кв. м; приміщення 1-2 площею 306,0 кв. м; склад 1-4 площею 27,5 кв. м; зварювальна дільниця 1-5 площею 34,5 кв. м; у прибудові літ. «и3» склад 2-1 площею 28,8 кв. м - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права власності за кожним на 27/100 частин вказаної нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «И»; визнання земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:022:0307, - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та визнання за кожним з них права власності на Ѕ частини цієї земельної ділянки.

З урахуванням предмета і підстав поданого первісного позову, в межах заявлених позовних вимог суд вважає необгрунтованими позовні вимоги щодо припинення права власності відповідача на частки вищевказаних нежитлової будівлі та земельної ділянки.

Стосовно позовних вимог щодо готівкових грошових коштів у розмірі 11 000,00 доларів США та 20 000,00 грн, які, за твердженням позивачки, накопичені подружжям під час шлюбу та які забрав відповідач, покидаючи її квартиру, то вказані позовні вимоги недоведені, оскільки позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження обставин наявності цих грошових коштів у подружжя та що їх забрав відповідач з її квартири, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача половини цих грошових коштів.

Отже, презумпція спільності майна подружжя може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними і допустимими доказами презумпції спільності майна подружжя, а саме автомобіля марки Renault Master, 2.5, що його він придбав за особисті кошти.

Суд вважає недоведеними зустрічні позовні вимоги про визнання автомобіля марки Renault Master, 2.5, 2005 року випуску, особистою приватною власністю ОСОБА_3 , адже останній не довів обставини про те, що вказаний автомобіль він придбав за особисті кошти.

Посилання у зустрічному позові на те, що автомобіль марки Renault Master, 2.5, 2005 року випуску, ОСОБА_3 придбав за грошові кошти, отримані від продажу належного йому на праві власності автомобіля марки Audі A6, суд вважає необґрунтованими та недоведеними.

Так, згідно з матеріалами справи, а саме довідкою Територіального сервісного центру № 7443 стосовно ОСОБА_3 , 08 липня 2015 року автомобіль Audі A6, 1999 року випуску, перереєстровано на нового власника за довідкою-рахунком.

Однак ОСОБА_3 не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль Audі A6 він відчужив за договором купівлі-продажу та за яку грошову суму, і що саме ці грошові кошти були витрачені на придбання автомобіля Renault Master, 2.5, 2005 року випуску.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 259, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу - автомобіля марки Mitsubishi Lancer X 1.5, 2008 року випуску, у розмірі 86 819 (вісімдесят шість тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу - автомобіля марки Renault Master 2.5, 2005 року випуску, у розмірі 83 086 (вісімдесят три тисячі вісімдесят шість) гривень 50 коп у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Визнати 27/50 частин нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до яких відноситься: приміщення 1-1 площею 38,7 кв. м; приміщення 1-2 площею 306,0 кв. м; склад 1-4 площею 27,5 кв. м; зварювальна дільниця 1-5 площею 34,5 кв. м; у прибудові літ. «и3» склад 2-1 площею 28,8 кв. м - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 27/100 частин нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до яких відноситься: приміщення 1-1 площею 38,7 кв. м; приміщення 1-2 площею 306,0 кв. м; склад 1-4 площею 27,5 кв. м; зварювальна дільниця 1-5 площею 34,5 кв. м; у прибудові літ. «и3» склад 2-1 площею 28,8 кв. м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 27/100 частин нежитлової будівлі «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. «И», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до яких відноситься: приміщення 1-1 площею 38,7 кв. м; приміщення 1-2 площею 306,0 кв. м; склад 1-4 площею 27,5 кв. м; зварювальна дільниця 1-5 площею 34,5 кв. м; у прибудові літ. «и3» склад 2-1 площею 28,8 кв. м.

Визнати земельну ділянку площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:022:0307, - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:022:0307.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0940 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:022:0307.

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 в іншій частині вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 19 листопада 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко