Справа № 456/1595/21
Провадження № 2/456/812/2021
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

03 грудня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просить визнати недійсним заповіт, укладений ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрований приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. 21.07.2020 за № 1574, поклавши судові витрати на відповідача.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2021 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 26.04.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 15/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2021 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та призначено справу до судового розгляду на 29.09.2021 /а.с. 81/.

В судові засідання, призначені на 29.09.2021, 20.10.2020, 12.11.2021 та 03.12.2021 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Яцишин І.В. не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не подали.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про залишення позову без розгляду з причин четвертої неявки позивача та його представника в судове засідання, що свідчить про недобросовісне користування останніми наданими їм процесуальними правами, та стягнення на його користь понесених витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хомин В.Д. клопотання підтримав.

Третя особа державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Розглянувши клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Так, згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відтак позивач повинен сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

Разом з тим, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд неодноразово викликав у судове засідання позивача з метою з`ясування обставин справи, проте останній в судові засідання не з`являвся, участі представника не забезпечував, а тому в суду відсутня можливість всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінити докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та винести законне і обґрунтоване рішення.

Таким чином, у силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України суд визнає, що позивач та його представник вчетверте поспіль не з`явилися до суду без поважних причин.

Згідно зі ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на те, що справа тривалий час перебуває на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, позивач та його представник належним чином були повідомлені про всі судові засідання, проте чотири рази поспіль в судове засідання не з`явилися, суд вважає, що подальше відкладення розгляду справи для виклику сторін по справі призведе до затягування її розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 310/12817/13, від 22 вересня 2021 року в справі № 465/205/17 та від 28 жовтня 2021 року в справі №465/205/17.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що ч. 5 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

В порушення зазначеної норми процесуального права та незважаючи на вжиті судом заходи для сприяння здійсненню ОСОБА_1 своїх прав, останній не виконав покладені на нього процесуальні обов`язки та чотири рази поспіль у судове засідання не з`явився без поважних причин (доказів зворотного не надано), участі представника не забезпечив.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним слід залишити без розгляду. Залишення позовної заяви без розгляду не порушує права та інтереси як позивача, за яким відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України зберігається право звернутися до суду повторно, так і відповідача.

Що стосується клопотання відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10700 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону (постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17).

Види судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації: гонорар адвоката за представництво в суді; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; витрати на збір доказів; вартість послуг помічника адвоката; витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання; інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором (ст. 137 ЦПК України та ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Разом з тим, порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що 22.05.2021 між ОСОБА_2 та адвокатом Хомином В.Д. було укладено Договір про надання правничої допомоги /а.с. 60/.

Згідно з п. 1.1, 2.1 вказаного Договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання протягом терміну дії цього Договору надавати Клієнту правову допомогу по захисту інтересів Клієнта при розгляді Стрийським міськрайонним судом Львівської області як судом першої інстанції, а також відповідними судами апеляційної та касаційної інстанцій цивільної справи № 456/1595/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, а Клієнт зобов`язується прийняти послуги та оплатити їх вартість у встановленому цим Договором порядку /а.с. 60/.

Додатком № 1 до вищевказаного Договору визначено, що за здійснення представництва Клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 5000 грн. Окрім того сторони домовилися, що година роботи адвоката оплачується в розмірі 300 грн, а підтвердженням обсягу наданих послуг та їх вартості є Акт виконаних робіт та Додаток до договору /а.с. 121/.

Відповідно до акту виконаних робіт від 12.11.2021 адвокат Хомин В.Д. надав ОСОБА_2 наступну правову допомогу (юридичні послуги): попереднє опрацювання матеріалів позовної заяви (2 год.), надання усних консультацій (1 год.), опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини (2 год.), підготовка процесуальних документів (договір, акт виконаних робіт, відзив на позовну заяву, клопотання про допит свідків, витребування доказів, залишення позову без розгляду) (9 год.), представництво в суді (5 год.) /а.с. 122/.

За надані адвокатом послуги ОСОБА_2 сплатив 10700 грн у повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № 21 та № 22 /а.с. 123/.

Суд погоджується з доводами представника відповідача адвоката Хомина В.Д. про те, що долучені до матеріалів заяви документи підтверджують надання адвокатом правничої допомоги відповідачу ОСОБА_2 при розгляді справи № 456/1595/21.

Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в Додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак суд вважає, що витрати в сумі 10700 грн є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг. Предмет спору у даній справі не є складним, містить один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та діючого законодавства і судової практики, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10700 грн є значно завищеними та неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг відповідачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), а тому обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. 137, 141, 142, п. 3 ч. 1 ст. 257, 260ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_2 , виданий Стрийським РВ УМВС України у Львівській області 30.03.2000; РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Ухвала може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07 грудня 2021 року.

Суддя Л.В.Гула