Справа № 950/3029/19
Номер провадження 2/950/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Стеценка В. А.,

при секретарі - Радковській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої моральної шкоди;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.06.2019 року ОСОБА_2 умисно, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин було нанесено позивачу легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

16.10.2019 ухвалою Лебединського районного суду до ОСОБА_2 застосовано примусові заходи медичного характеру, оскільки останній страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми з безперервним перебігом і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Неправомірними суспільно - небезпечними діями ОСОБА_2 позивачу завдано немайнових втрат, спричинено моральні та фізичні страждання, які викликали негативні зміни у його житті.

Тому він звернувся до суду та просив стягнути з матері відповідача - ОСОБА_3 на його користь завдану ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 20 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 просив стягнути кошти на відшкодування завданої йому моральної шкоди з самого ОСОБА_2 , мотивував позовні вимоги тим, що до теперішнього часу відчуває негативні наслідки спричинених йому тілесних ушкоджень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги теж підтримав, звернув увагу суду на те, що ОСОБА_2 отримує пенсію від держави, тобто має можливість особисто відшкодувати завдану ним шкоду в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1186 ЦК України.

Представник відповідача та його законний представник в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи свої заперечення тим, що ОСОБА_2 страждає на психічне захворювання тривалий проміжок часу, про що було відомо позивачу, проте не взято ним до уваги під час конфлікту, який відбувся між сторонами 27.06.2019 року, а також тим, що відповідач є інвалідом, проживає за рахунок пенсії і не має інших джерел для існування.

ОСОБА_2 у зв`язку з урахуванням стану його здоров`я в судове засідання не викликався.

З ухвали, медичної картки (а.с. 3-25) та матеріалів кримінального провадження № 0000288 від 08.07.2019 року, досліджених в судовому засіданні вбачається, що за нанесення 27.06.2019 року ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ухвалою Лебединського райсуду від 16.10.2019 року до ОСОБА_2 , як до особи, яка на момент скоєння інкримінованого їй діяння знаходилася в стані, коли не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

З листів (а.с. 31-32), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 в будинку своєї матері ОСОБА_3 .

З свідоцтва (а.с. 48), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки (а.с. 65), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи загального захворювання безтерміново.

З рішення (а.с. 89), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 визнано недієздатним з 03.03.2021 року.

З листа та відомостей (а.с. 122-123), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відомості про доходи ОСОБА_2 в Державному реєстрі фізичних осіб Державної податкової служби України відсутні.

З довідки (а.с. 142-143), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 протягом 01.01.2019 року - 01.11.2021 року отримав пенсію на загальну суму 74 819 грн. 64 коп.

Вислухавши позивача, представників сторін та законного представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із відшкодування завданої моральної шкоди і підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що 27.06.2019 ОСОБА_2 умисно, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин було нанесено позивачу легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

16.10.2019 ухвалою Лебединського райсуду до ОСОБА_2 застосовано примусові заходи медичного характеру, так як останній страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми з безперервним перебігом, на момент скоєння інкримінованого йому діяння знаходився в стані, коли не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Неправомірними суспільно - небезпечними діями ОСОБА_5 завдано позивачу немайнових втрат, спричинено моральні та фізичні страждання, які викликали негативні зміни у його житті.

Вказані обставини були встановлені з пояснень учасників справи та матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні.

Ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст.1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент заподіяння не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено, щовідповідач вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України - 27.06.2019 року умисно наніс позивачу легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. На час розгляду позову здоров`я позивача повністю не відновилося, у нього порушився нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим він зазнає моральних страждань.

За нанесення 27.06.2019 року ОСОБА_4 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ухвалою Лебединського райсуду від 16.10.2019 року до ОСОБА_2 , як до особи, яка на момент скоєння інкримінованого їй діяння знаходилася в стані, коли не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи (а.с. 3-25).

Крім того, на думку суду, в судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_2 є особою, яка забезпечена житлом, пенсіонером, протягом 01.01.2019 року - 01.11.2021 року отримав пенсію на загальну суму 74 819 грн. 64 коп. (а.с. 31-32, 142-143).

Що стосується розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд зазначає наступне.

Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення та вимог розумності і справедливості.

При вирішенні даної справи і визначенні розміру моральної шкоди судом враховуються положенняп. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, п. 3, 5, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 та рішення Європейського суду з прав людини.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Визначаючи розмір моральної шкоди слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, тривалості моральних страждань у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду звернення, глибини та ступеню моральних страждань, яких зазнав позивач, враховуючи ступінь вини відповідача.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20 000 грн.

Разом з тим, суд враховує те, щоОСОБА_2 є недієздатним, на момент вчинення кримінального правопорушення знаходився в стані, коли не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними і суду не надано доказів того, що на час розгляду позову він має значні доходи, які дають можливість відшкодувати моральну шкоду у розмірах, визначених позивачем (а.с. 142-146).

Тому суд вважає розрахунок розміру моральної шкоди, зроблений позивачем, завищеним і таким, що не узгоджується з нормами цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного,суд приходить до переконання про наявність на час вирішення позову підстав для зменшення заявленого розміру моральної шкоди до 1 500 гривень, що на думку суду є достатнім та співмірним із тривалістю порушених прав та характером завданої позивачу немайнової шкоди і буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за завдану моральну шкоду.

Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, стягнути на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди 1 500 грн. 00 коп., а в задоволенні іншої частини позовних вимог, з врахуванням положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - відмовити.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 141, 258-259, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 15, 23, 1167, 1186 ЦК України, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої моральної шкодизадовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_2 на відшкодування завданої моральної шкоди 1 500 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 7 грудня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. А. Стеценко