Провадження № 2/932/1753/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , про визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

27.10.2020 року позивач, звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі виконавчого листа, виданого Чутівським районним судом Полтавської області від 13.01.2012 року № 2-381, він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 доходів на утримання дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26.10.2011 року і до досягнення повноліття. За місцем його попереднього проживання у м. Полтава на підставі вищезазначеного виконавчого листа у квітні 2013 року Київським відділом державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було відкрито виконавче провадження №32731630, на підставі якого він і сплачує аліменти. Проте, у грудні 2018 року йому стало відомо, що державний виконавець Київського ВДВС м. Полтави у зв`язку із відсутністю документів про сплату аліментів вирахував суму його боргу та застосував обмеження у праві керування авто. Оскільки він регулярно сплачував аліменти та не мав заборгованості, він звернувся до державного виконавця із клопотанням про перерахування суми заборгованості з аліментів та надав платіжні документи про їх сплату. Проте, державний виконавець відмовився враховувати надані ним платіжні документи, в зв`язку з чим він звернувся до Чутівського районного суду Полтавської області із скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання його здійснити перерахунок. Суд розглянув скаргу та відмовив у її задоволенні з тих мотивів, що спір з приводу розміру заборгованості має розглядатись в порядку позовного провадження, з висновком суду першої інстанції погодився апеляційний суд, а Верховний Суд відмовив у відкритті провадження за касаційною скаргою. 06.04.2020 року у зв`язку із зміною його місця проживання на адресу АДРЕСА_1 , постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Коцького Ю.В. виконавче провадження № 32731630 передано до Шевченківського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 27.05.2020 року згідно постанови державного виконавця Якімової К.В. виконавче провадження № 32731630 було прийнято до виконання. 17 липня 2020 року він звернувся до державного виконавця Якімової К.В. із клопотанням про перерахунок розміру заборгованості з аліментів та знову надав відповідні документи про сплату аліментів. У відповідь на клопотання отримав відмову у задоволенні. У зв`язку із фактичною відсутністю боргу та виникненням, у зв`язку із цим, спором щодо розміру сплачених аліментів, він змушений звернутися за судовим захистом.

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог також зазначає, що згідно наданої державною виконавчою службою довідки-розрахунку суми заборгованості з аліментів вбачається, що він має заборгованість у сумі 87 465,54 грн. Також вбачається, що з квітня 2013 року по листопад 2017 року включно державним виконавцем не враховано жодного його платежу на користь стягувачки. Проте, наполягає на тому, що він регулярно, в залежності від отримання доходів, сплачував аліменти, що підтверджується відповідними платіжними документами. В 2013 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 22 346,23 грн., отримано стягувачем 22 658,07 грн.; в 2014 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 13 316,00 грн., отримано стягувачем 64 282,69 грн.; в 2015 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 15 624,00 грн., отримано стягувачем 225 260,96 грн.; в 2016 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 19 416,00 грн., отримано стягувачем 52 920,52 грн.; в 2017 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 25 374,00 грн., отримано стягувачем 30 874,36 грн.; всього нараховано аліментів до сплати 96 076,23 грн., отримано стягувачем 395 996,60 грн. Отже, для підтвердження фактичної сплати аліментів в зазначений період ним було подано платіжні документи про їх сплату на користь стягувачки у розмірі 395 996,60 грн., що значно перевищують суми розраховані державним виконавцем - 96 076,23 грн. Проте, не зважаючи на його клопотання про розрахунок боргу та надані докази оплат, відповідачем жодна сплачена сума грошових коштів не була врахована. Однією з підстав для відмови в перерахунку боргу було зазначено те, що 18.09.2019 року Полтавський апеляційний суд постановив, що його апеляційну скаргу щодо розгляду та прийняття квитанцій про сплату аліментів залишено без розгляду; іншою підставою була зазначена обставина, що 20.09.2019 року до відділу надійшла заява від стягувача ОСОБА_2 про те, що вона не підтверджує отримання аліментів від боржника ОСОБА_1 , а за період з 2013 року по 2017 рік отримала від боржника кошти в рахунок аліментів 30000,00 грн. Щодо першої обставини зазначає, що твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки Полтавський апеляційний суд не залишав його апеляційну скаргу без розгляду, а відмовив у її задоволенні, погоджуючись із висновком суду першої інстанції про те, що між державним виконавцем та скаржником виник спір стосовно розміру аліментів, який повинен бути вирішений судом в порядку позовного провадження. Щодо другої підстави, зазначає, що після припинення шлюбних відносин особисті відносини стягувачки до нього стали вкрай неприязними, з відкритими намаганнями будь-яким чином завдати шкоди йому та його новій сім`ї. При розгляді Чутівським районним судом його скарги на бездіяльність державного виконавця стягувачка ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила, що вона дійсно отримувала від нього усі грошові перекази, проте цинічно заявила, що аліментів було лише 30000,00 грн., а усі інші перекази - це «подарунки», проте він вважає, що твердження про надсилання ним подарунків замість аліментів є нелогічним та абсурдним, оскільки за жодних обставин він не робив «дарунків», при цьому неадекватно ігноруючи свій обов`язок зі сплати аліментів на утримання дітей.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд ухвалити рішення, яким встановити відсутність заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 2013 року по листопад 2017 року включно за виконавчим провадженням № 32731630 зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа, виданого Чутівським районним судом Полтавської області від 13.01.2012 року №2-381 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 доходів на утримання дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26.10.2011 року і до досягнення повноліття.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою судді від 09.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначене проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23.02.2021 року замінено первісного відповідача у даній справі - державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Якімову К.В. належним відповідачем - Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), залучено ОСОБА_2 в якості співвідповідача до участі у даній цивільній справі.

Ухвалою суду від 14.05.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 11.06.2021 року витребувано з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро): інформацію щодо наявності або відсутності заборгованості по сплаті аліментів у ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 2013 року по листопад 2017 року включно за виконавчим провадження № 32731630 зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа, виданого Чутівським районним судом Полтавської області від 13.01.2012 року № 2-381 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 доходів на утримання дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26.10.2011 року і до досягнення повноліття; матеріали виконавчого провадження № 32731630 по виконанню виконавчого листа, виданого Чутівським районним судом Полтавської області від 13.01.2012 року № 2-381 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 доходів на утримання двох дітей.

Відповідачі, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, свій відзив на позов не подали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; ухвала суду про витребування документів залишена не виконаною.

Позивач в судове засідання не з`явився, у наданій суду заяві його представник просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача - Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У наданій суду заяві представник відповідача - Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про вирішення справи за ст. 13 ЦПК України в межах заявлених вимог з повним задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-381 від 13.01.2012 року, виданого Чутівським районним судом Полтавської області від 13.01.2012 року, ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мініиуиу ждя дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За місцем проживання ОСОБА_1 у м. Полтава на підставі вищезазначеного виконавчого листа у квітні 2013 року Київським відділом державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було відкрито виконавче провадження №32731630, на підставі якого він і сплачує аліменти.

В грудні 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що державний виконавець Київського ВДВС м. Полтави у зв`язку із відсутністю документів про сплату аліментів вирахував суму його боргу та застосував обмеження у праві керування авто.

В зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із клопотанням про перерахування суми заборгованості з аліментів та надав платіжні документи про їх сплату, посилаючись на те, що він регулярно сплачував аліменти та не мав заборгованості.

Державним виконавцем було відмовлено ОСОБА_1 враховувати надані ним платіжні документи, в зв`язку з чим він звернувся до Чутівського районного суду Полтавської області із скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання його здійснити перерахунок.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 29.07.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні вказаної скарги з тих підстав, що спір з приводу розміру заборгованості має розглядатись в порядку позовного провадження, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір стосовно розміру аліментів, які сплатив ОСОБА_1 на своїх неповнолітніх дітей за виконавчим листом, який повинен бути вирішений судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Вказана ухвала вступила в закону силу і встановлені нею обставини відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

У зв`язку із зміною місця проживання ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , постановою державного виконавця Київського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Коцького Ю.В. від 06.04.2020 року виконавче провадження № 32731630 було передано до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Якімової К.В. від 27.05.2020 року виконавче провадження № 32731630 було прийнято до виконання, як зазначено в постанові, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.11.2019 року складає 80317,56 грн.

14 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Якімової К.В. із клопотанням про перерахунок розміру заборгованості з аліментів та знову надав відповідні документи, які за його твердженням підтверджують сплату ним аліментів.

Листом начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 02.07.2020 року № 03/2/40467/4 у відповідь на клопотання ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні вказаного перерахунку з посиланням на те, що 18.09.2019 року Полтавський апеляційний суд постановив, що його апеляційну скаргу щодо розгляду та прийняття квитанцій про сплату аліментів залишено без розгляду; іншою підставою була зазначена обставина, що 20.09.2019 року до відділу надійшла заява від стягувача ОСОБА_2 про те, що вона не підтверджує отримання аліментів від боржника ОСОБА_1 , та зазначено, що оскільки квитанції про переказ коштів не мають призначення платежу «аліменти», державний виконавець не має можливості враховувати зазначені квитанції.

Згідно наданої Київським відділом державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області довідки-розрахунку сума заборгованості ОСОБА_1 з аліментів за 2013 - 2017 роки складає 87 465,54 грн. Також вбачається, що з квітня 2013 року по листопад 2017 року включно державним виконавцем не зазначено про здійснення ОСОБА_1 платежу на користь стягувачки.

Натомість, у позові ОСОБА_1 стверджує про те, що у нього відсутній борг по сплаті аліментів за вказаний період, тому у зв`язку із цим спором щодо розміру сплачених аліментів він змушений звернутися за судовим захистом.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем ОСОБА_1 було надано Розрахунок сум нарахованих та фактично сплачених аліментів за період 2013-2017 року, відповідно до якого: в 2013 році ОСОБА_1 було нараховано до сплати аліменти в розмірі 22 346,23 грн., отримано стягувачем 22 658,07 грн.; в 2014 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 13 316,00 грн., отримано стягувачем 64 282,69 грн.; в 2015 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 15 624,00 грн., отримано стягувачем 225 260,96 грн.; в 2016 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 19 416,00 грн., отримано стягувачем 52 920,52 грн.; в 2017 році йому було нараховано до сплати аліменти в розмірі 25 374,00 грн., отримано стягувачем 30 874,36 грн.; всього нараховано аліментів до сплати 96 076,23 грн., отримано стягувачем 395 996,60 грн.

Вказаний Розрахунок підтверджений позивачем відповідними платіжними банківськими документами на користь ОСОБА_2 на суму 395 996,60 грн., які наявні в матеріалах справи, а саме - Заявами фізичної особи на перевод грошових коштів, за якими ОСОБА_1 переводив грошові кошти з Російської Федерації, та квитанціями ПриватБанка, де відправником грошових коштів зазначено ОСОБА_1 , а отримувачем - ОСОБА_2 , за вказаний період (а.с.30-128), що перевищує суму до сплати, розраховані державним виконавцем - 96 076,23 грн., і вказаний Розрахунок не був спростований відповідачами.

Однією з підстав для відмови позивачу Шевченківським ВДВС у здійсненні перерахунку боргу по аліментам було зазначено те, що 18.09.2019 року Полтавський апеляційний суд постановив, що його апеляційну скаргу щодо розгляду та прийняття квитанцій про сплату аліментів залишено без розгляду.

Разом з цим, як зазначено вище, зазначеною ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 29.07.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні вказаної скарги на дії державного виконавця з тих підстав, що спір з приводу розміру заборгованості має розглядатись в порядку позовного провадження, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір стосовно розміру аліментів, які сплатив ОСОБА_1 на своїх неповнолітніх дітей за виконавчим листом.

Другою підставою для відмови Шевченківського ВДВС у здійснені позивачу перерахунку боргу по аліментам було зазначено те, що 20.09.2019 року до відділу виконавчої служби надійшла заява від стягувача ОСОБА_2 про те, що вона не підтверджує отримання аліментів від боржника ОСОБА_1 , а за період з 2013 року по 2017 рік отримала від боржника кошти в рахунок аліментів 30000,00 грн.

Разом з цим, за твердженням ОСОБА_1 , після припинення між ним та ОСОБА_2 шлюбних відносин між ними склалися неприязні стосунки, тому вона не визнає факт сплати ним аліментів, а стверджує, що це були гроші в рахунок подарунків їй та дітям, а також компенсація додаткових витрат та на лікування дітей.

Вищевказаною ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 29.07.2019 року були встановлені обставини перерахування у вказаний період ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок ОСОБА_2 за платіжними документами, в яких не були ним зазначені призначення платежу як «аліменти». Цією ухвалою, яка вступила в законну силу, також встановлено, що в судовому засіданні при розгляді даної справи ОСОБА_2 підтвердила, що вона дійсно отримувала від ОСОБА_1 переказами грошові кошти та повідомила, що ці кошти надходили в якості подарунків як їй так і їх дітям, а також в якості компенсації додаткових витрат на лікування дітей. Разом з цим, відповідачем у даній справі - ОСОБА_2 при розгляді даної справи не надано суду жодних доказів в спростування тверджень ОСОБА_1 про те, що всі сплачені ним грошові кошти у період з 2013 по 2017 рік відповідно до Заяв фізичної особи на перевод грошових коштів, за якими ОСОБА_1 переводив грошові кошти з Російської Федерації на ім`я ОСОБА_2 , та квитанціями ПриватБанка, де відправником грошових коштів зазначено ОСОБА_1 , а отримувачем - ОСОБА_2 , були сплачені ним в рахунок сплати аліментів на утримання двох дітей на виконання виконавчого листа №2-381 від 13.01.2012 року, виданого Чутівським районним судом Полтавської області.

Будь-яких доказів того, що вказані грошові кошти, які вона отримала переказами від ОСОБА_1 за вказаний період, були подарунками як їй так і їх дітям, а також того, що ці грошові кошти були направлені та нею отримані в якості компенсації додаткових витрат на лікування дітей і саме в цей період нею були понесені будь-які такі додаткові витрати, ОСОБА_2 суду не надано, чим даний відповідач на свій розсуд розпорядилася наданими законом правами на подання доказів.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню та вважає за необхідне встановити відсутність заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 2013 року по листопад 2017 року включно за виконавчим провадженням № 32731630 зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа, виданого Чутівським районним судом Полтавської області від 13.01.2012 року № 2-381, на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 доходів на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26.10.2021 року і до досягнення повноліття.

Відповідно до клопотання позивача, судові витрати по справі слід віднести на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , про визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів - задовольнити.

Встановити відсутність заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 2013 року по листопад 2017 року включно за виконавчим провадженням № 32731630 зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа, виданого Чутівським районним судом Полтавської області від 13.01.2012 року № 2-381, на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 доходів на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 26.10.2021 року і до досягнення повноліття

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.О. Кудрявцева