Справа № 315/1671/21
Номер провадження № 2/315/468/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м.Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Окладнікової О.І., за участі секретаря судового засідання Браціло І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2021 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням: будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з 23 січня 1998 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

30 липня 2003 року позивач на підставі рішення виконавчого комітету № 21 від 24.07.2003 року Полтавської сільської ради отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

30 липня 2003 року Пологівським державним комунальним підприємством «Імпульс» ОСОБА_1 було видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер запису 170 в книзі: 32.

06 листопада 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 жовтня 2021 року виконкомом Малинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області видана довідка № 604 про те, що у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований з 06.11.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за вказаною адресою не проживав і не проживає по теперішній час.

27 жовтня 2021 року виконкомом Малинівської сільської ради Пологівського району Запорізької області видана довідка № 605 про те, що у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований з 23.01.1998 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за вказаною адресою не проживав і не проживає по теперішній час.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з часу реєстрації не проживали у вищевказаному будинку, не сплачували комунальні платежі, в утриманні житла участі не брали, особисті речі відповідачів у будинку відсутні. Фактичне місце проживання та перебування відповідачів позивачу відомо.

Відповідачі не є членами сім`ї власника, яким є позивач ОСОБА_1 , але реєстрація сторонніх осіб власнику житла об`єктивно створює перешкоди у користуванні вказаним будинком.

Обставин, які б свідчили про те, що за відповідачами зберігається житлове приміщення відсутні. Тому позивач просить усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням: будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 08.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про судове засідання.

Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом: відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.07.2003 року, виданого виконавчим комітетом Полтавської сільської ради, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

Згідно із копією довідки виконкому Малинівської сільської ради від 27.10.2021 року за вих.№ 604, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 06.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживав і не проживає по теперішній час (а.с.11).

Виходячи із копії довідки виконкому Малинівської сільської ради від 27.10.2021 року за вих.№ 605, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 23.01.1998 року за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживав і не проживає по теперішній час (а.с.12).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права: згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.

У Конституції України також закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.

Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей.

Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.

Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в житловому приміщенні - в будинку АДРЕСА_1 , доказів того, що позивач чинить відповідачам перешкоди у користуванні будинком суду не надано, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Окладнікова