Номер провадження №2/243/3149/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Прилуцької А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позов тим, що 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис № 4166 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 9914,24 грн, у зв`язку з чим за заявою стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. було відкрите виконавче провадження № 65614239. На його місце роботи надійшла постанова приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22 липня 2021 року. На початку вересня 2021 року на його запит від приватного виконавця надійшов лист, до якого була додана постанова про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Через сайт АСВП він роздрукував копію кредитного договору укладеного вій його імені у м. Волноваха № 482090096 від 04 червня 2014 року, виписку з особового рахунку № НОМЕР_1 , виконавчий напис № 4166 від 24 березня 2021 року виданий приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., заяву про примусове виконання від 18 травня 2021 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Вважає, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням чинного законодавства, не пересвідчившись в безспірності заборгованості. Зазначає, що у кредитний договір був укладений 04 червня 2014 року у м. Волноваха, однак на той час у м. Слов`янську, де він перебував проводилась активна фаза антитерористичної операції, місто було захоплене та виїжджати з нього було небезпечно. Крім того виконавчому напису зазначені договори про відступлення прав вимоги, копії яких відсутні у матеріалах виконавчого провадження. Вказаний виконавчий напис не є безспірним, та з моменту виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Вважає, що приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис та вважає його таким, що порушує його законні права та інтереси тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 березня 2021 року № 4166, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. щодо стягнення з нього заборгованості на користь відповідача у розмірі 9914,24 грн та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено до набрання законної сили рішення суду у цій справі стягнення на підставі виконавчого напису № 4166 від 24 березня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личуком Т.В.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Прокопцев С.В. у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягали у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позовну заяву в якій він просить відмовити позивачу у задоволенні вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що заборгованість є безспірною, що встановлено нормами діючого законодавства, а тому виконавчий напис вчинено з додержанням вимог чинного законодавства.

Також надав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому, посилаючись на недоведеність таких витрат просить відмовити у задоволенні вимог позивача в цій частині.

Треті особи - приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно кредитного договору № 482090096 від 04 червня 2014 року, вбачається, що у м. Волноваха між ПАТ "Альфа - банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 2769,00 грн.

24 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 4166 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 9 914,24, які є боргом за кредитним договором № 482090096 від 04 червня 2014 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохіл Веста, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт-Капітал». Заборгованість за період з 29 січня 2019 року по 22 березня 2021 року та складає: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 769,00 грн, сума заборгованості за відсотками та комісією - 5 645,27 грн, витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1500,00 грн.

На підставі вищевказаного виконавчого напису, 31 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65614239 з виконання виконавчого напису № 4166 від 24 березня 2021 року.

У відкритому виконавчому провадженні № № 65614239 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. 22 липня 2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат`для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»(далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін.

Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.03.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Нотаріусу був наданий, не посвідчений нотаріально кредитний договір, що вбачається з копії вказаного договору, наданого позивачем і долученого до матеріалів справи. Оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано Витяг з договору № 64 про надання правової допомоги, ордер серії АА № 110832639 від 08 жовтня 2021 року та квитанцію без номера від 08 жовтня 2021 року, згідно якої сплачено гонорар адвоката - 3000, 00 грн.

У пункті вказаного договору 1.4 сторони погодили, що клієнт доручає адвокату: вивчити та скласти необхідні документи для звернення до суду; вчинити дії щодо ринкової вартості майна; представляти інтереси клієнта в загальному суді, господарському суді з усіма правами, які надані чинним законодавством як позивачу, відповідачу, третій особі чи іншій особі, що бере участь у справі ; зміни предмету позову та підстави позову; при подачі позову заповнювати картки про направлення смс повідомлення про дату, час та місце розгляду справи: пред`явлення виконавчого листа до стягнення; оскарження рішень, ухвал, постанов суду у передбаченому чинним в Україні законодавством порядку; брати участь від імені клієнта у виконавчому провадженні.

Однак, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі наданих послугу матеріалах справи відсутні, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. При цьому слід ураховувати, що наведений в Витягу з договору № 64 про надання правової допомоги від 08 жовтня 2021 року перелік послуг і квитанція не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За таких обставин суд, враховуючи вказані норми права, оцінивши належні та допустимі докази, подані сторонами, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, доходить висновку про те, що позивачем та його представником належним чином не обґрунтовано і не доведено перелік (обсяг) та вартість наданих адвокатом послуг та витрат, понесених на виконання договору № 64 про надання правової допомоги від 08 жовтня 2021 року.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 та Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 27 липня 2021 року № 671/1957/20.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4166 від 24 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 482090096 від 04 червня 2014 року в загальній сумі 9914,24 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн 00 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29 листопада 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна