Справа № 466/6443/20 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/2686/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

судового засідання

01 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

з участю представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід суддям Мельничук О.Я. та Крайник Н.П. від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в особі представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради (м. Львів, вул. Липинського, 11) треті особи без самостійних вимог ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ), Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення права користування квартирою, зняття з реєстрації місця проживання, виселення без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

04 листопада 2021 року ОСОБА_3 заявив суддям Мельничук О.Я. та Крайник Н.П. відвід з тих підстав, що у нього є сумніви в їх неупередженості та об`єктивності під час розгляду даної справи. Окрім цього, звертає увагу, що судом під час розгляду іншої справи, 13 липня 2018 року, де до складу колегії суддів входили згадані судді, було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Шевченківського районного суду міста Львова залишено без змін. В подальшому, рішення суду апеляційної інстанції було скасоване постановою Верховного Суду 15 квітня 2020 року.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, перевіривши доводи заявленого відводу, приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про відвід суддям Мельничук О.Я. та Крайник Н.П. не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02).

Із змісту рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року вбачається: «52. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л.Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58)».

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Перевіряючи заяву про відвід в контексті наведених у них доводів та враховуючи згадані вимоги закону, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення відводу суддям Мельничук О.Я. та Крайник Н.П.

З огляду на наведені вище норми процесуального закону, обставини, викладені ОСОБА_3 в заяві про відвід, не можуть бути підставою для відводу суддів, а докази, які б підтверджували необ`єктивність та упередженість суддів Мельничук О.Я. та Крайнийк Н.П. в розгляді даної справи, відсутні.

Таким чином, доводи заяви ОСОБА_3 про відвід суддям Мельничук О.Я. та Крайник Н.П. не знайшли свого підтвердження та є його суб"єктивною думкою.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід подана заявником 04 листопада 2021 року, тобто в день проведення судового засідання з розгляду даної справи, то така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відвід, заявлений ОСОБА_3 суддям Мельничук О.Я. та Крайник Н.П. від участі у розгляді даної справи - визнати необгрунтованим.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

О.М. Ванівський