справа № 631/806/21
провадження № 2/631/626/21
У Х В А Л А

про призначення експертизи

10 листопада 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі :

головуючого судді Трояновської Т. М.,

за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Хоссейн Е.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про особу, як батька з актового запису про народження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 66 від 08 червня 2016 року, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про особу, як батька з актового запису про народження, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 10 листопада 2021 року.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судово біологічної (судово генетичної) експертизи для визначення наявності кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що надав відповідне письмове клопотання, зареєстроване за вхідним № 6161/21-вх від 10 листопада 2021 року. В обґрунтування заявленого клопотання, посилаючись на приписи статтей 10, 14, 202 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зазначив, що для встановлення факту схожості біологічного матеріалу конкретної особистості і встановлення родинних зв`язків, а саме вирішення питання про спорідненість між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як між біологічним батьком та донькою, необхідні спеціальні знання в області судової генетики, у зв`язку з чим є необхідність проведення відповідного експертного дослідження. Проведення експертизи просив доручити експертам Харківського науково дослідного експертно криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, оплату за проведення якої гарантував.

Відповідач, ОСОБА_2 , та її представник адвокат Емілі Хоссейн у підготовчому судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання позивача та проведення судово біологічної (судово генетичної) експертизи, посилаючись на те, що це є недоцільним, оскільки повністю визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Крім того, сторона відповідача зазначила, що на розгляді у Нововодолазькому районному суді Харківської області знаходиться інша цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, про позбавлення батьківських прав, яка й стала підставлю для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позов. Як повідомили відповідач та її представник призначення експертизи потягне за собою додаткові процесуальні витрати та негативно впливатиме на стан дитини.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали, що містяться у справі, проаналізувавши норми процесуального права, які врегульовують питання щодо призначення експертизи, суд приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частина 3, пункти 3, 4 частини 5 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України).

При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що чітко передбачено у частині 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України.

Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд має відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правилами частин 2 та 3 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 1 частин 1 та 2 статті 103 Цивільного процесуального кодексу України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Згідно пункту 8 частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, в якому ставить питання щодо виключення з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 66 від 08 червня 2016 року, складеного Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відомості про батьківство ОСОБА_1 .

Положеннями статті 133 Сімейного кодексу України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статтей 122, 124, 126 і 127 Сімейного кодексу України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 Сімейного кодексу України).

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства, та його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до частини 1 статті 103 Цивільного процесуального кодексу України, суд призначає експертизу у справі за наявності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.

З огляду на вищевикладене, для повного та всебічного з`ясування обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, а саме наявність кровного споріднення позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідні спеціальні знання в галузі медицини, суд вважає, що клопотання позивача про призначення судово біологічної (судово генетичної) експертизи підлягає задоволенню.

При цьому не заслуговують на увагу посилання сторони відповідача на недоцільність проведення експертного дослідження, у зв`язку із визнанням ОСОБА_2 позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Предмет позову це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати. Підстава позову це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Від визнання позову слід відрізняти визнання фактів. Факти може визнати й позивач. Визнання стороною в суді фактів, якими друга сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є для суду обов`язковим. Суд може вважати визнаний факт встановленим, коли у нього не виникає сумніву в тому, що визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом обману, насильства, погрози, помилки.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку підлягають встановленню. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17 (провадження № 61-39156св18).

В даному випадку, поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому йде мова про визнання позову, не може бути прийнято судом, оскільки відповідач, визнаючи позов, не наводить в заяві жодних доводів з цього приводу, в тому числі й щодо обставин, що підлягають встановленню в межах даного спору. Прийняття судом заяви про визнання позову, в даному випадку, може мати наслідком порушення прав, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема малолітньої дитини ОСОБА_3 , тому судом не вбачається визначених законом підстав для прийняття заяви відповідача про визнання позову, та як наслідок не призначення у зв`язку з цим судово біологічної (судово генетичної) експертизи.

Суд зауважує, що визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суду слід дослідити матеріали справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходячи виключно із факту визнання позову відповідачем.

Частиною 3 статті 103 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Суд вважає за доцільне проведення судово біологічної (судово генетичної) експертизи

доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 252 Цивільного процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Враховуючи, що для проведення експертизи необхідний значний проміжок часу, суд вважає необхідним на підставі положень вищенаведеної норми права зупинити провадження у справі на час проведення експерти.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 10, 12, частиною 7 статті 81, статтями 89, 103 104, 128 141, частиною 2 статті 197, статтями 206, 211, 223, пунктом 5 частини 1 статті 252, статтями 259 260, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про призначення судово біологічної (судово генетичної) експертизи задовольнити.

По цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про особу, як батька з актового запису про народження, призначити судово біологічну (судово генетичну) експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

- якщо так, то чи являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі проведеної судово генетичної експертизи?

Проведення експертизи доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (адреса: 61036, місто Харків, вулиця Ковтуна, будинок № 34).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Питання щодо відібрання відповідних зразків, які необхідні для проведення експертного дослідження покласти на експертну установу (експерт викликає необхідних йому осіб).

Повідомити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність з`явитися разом із малолітньою ОСОБА_3 до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України за першим викликом експерта.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до положень статті 109 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , роз`яснивши положення статті 109 Цивільного процесуального кодексу України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Надати експерту для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 631/806/21, провадження № 2/631/626/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про особу, як батька з актового запису про народження й копію цієї ухвали.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний тест ухвали складений та підписаний 15 листопада 2021 року.

Суддя: Т. М. Трояновська