МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ____ ______
Справа №521/9458/21
Пр. №2/521/3969/21
15 листопада 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Кіреу Д.С,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
встановив:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 09 квітня 2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого він передав ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 4000,00 доларів США, а останній зобов`язувався повернути йому борг у строк до 01 травня 2020 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідач також надав йому розписку.
В той же день, а саме 09 квітня 2020 року між ним та відповідачем було укладено також договір позики грошових коштів, згідно умов якого він передав ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, а останній зобов`язувався повернути йому борг у строк до 01 травня 2020 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідач надав йому розписку.
Крім того, в той же день, а саме 09 квітня 2020 року між ним та відповідачем було укладено також договір позики грошових коштів, згідно умов якого він передав ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, а останній зобов`язувався повернути йому борг у строк до 01 травня 2020 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідач надав йому розписку.
Таким чином, загальна сума боргу відповідача перед позивачем склала 8000,00 доларів США.
Позивач зазначав, що після спливу строку дії договорів, відповідач борг не повернув.
Станом на 29 червня 2021 року заборгованість відповідача за договорами позики від 09 квітня 2020 року складає 8000,00 доларів США.
Ухвалою суду від 12 липня 2021 року по справі відкрите провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 30-31).
Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року підготовче провадження по справі було закрите та призначено справу до судового розгляду (а.с. 66-67).
Позивач та його представник, діючий за ордером від 26 липня 2021 року в судове засідання не з`явилися, надали заяву про підтримання позовних вимог, просили суд їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за їх відсутністю в порядку заочного провадження (а.с.78, 79, 80)
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України (а.с. 54, 57, 58, 59, 77).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судом встановлено, що 09 квітня 2020 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав відповідачу ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 4000,00 доларів США, а останній зобов`язувався повернути йому борг у строк до 01 травня 2020 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідач також надав позивачу розписку (а.с. 13-14, 15, 16-17, 18).
В той же день, а саме 09 квітня 2020 року між сторонами було укладено також договір позики грошових коштів, згідно умов якого позивач передав відповідачу ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, а останній зобов`язувався повернути йому борг у строк до 01 травня 2020 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідач надав йому розписку (а.с. 19, 20, 21).
Встановлено, що 09 квітня 2020 року між сторонами знову було укладено договір позики грошових коштів, згідно умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, а останній зобов`язувався повернути йому борг у строк до 01 травня 2020 року. На підтвердження укладення договору позики, відповідач надав йому розписку (а.с. 22, 23, 24).
Позивач свої зобов`язання за договорами позики від 09 квітня 2020 року виконав та передав відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 8000,00 доларів США, що еквівалентно 220440,00 грн.
Строк повернення відповідачем коштів за договорами позики від 09 квітня 2020 року настав 01 травня 2020 року.
Будь-яких доказів виконання у повному обсязі відповідачем своїх зобов`язань, згідно умов договорів, та які передбачені ст. 545 ЦК України, матеріали справи не містять.
Станом на 29 червня 2021 року заборгованість відповідача за договорами позики від 09 квітня 2020 року складає 8000,00 доларів США.
Крім того, наявність договорів позики та розписок від 09 квітня 2020 року у позивача та відсутність у відповідача розписок є доказом факту невиконання грошових зобов`язань з боку останнього.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути борг позикодавцю в установлений строк.
Згідно ч. 2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивача коштів за договорами позики від 09 квітня 2020 року у сумі 8000,00 доларів США, а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернутий у встановлений договором термін.
За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача слід стягнути суму боргу в розмірі 8251,17 доларів США (еквівалент у національній валюті України станом на 18 травня 2021 року складає 227360,98 грн., яка складається з: заборгованості за договорами позики від 09 квітня 2020 року в розмірі 8000,00 доларів США (еквівалент у національній валюті України станом на 18 травня 2021 року складає 220440,00 грн.) та 3% річних, що складає 251,00 долар США (еквівалент у національній валюті України станом на 18 травня 2021 року складає 6920,98 грн.).
Відповідно до ч.1 та п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.
Статтею 1167 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав власності, передбачено також ч.3 ст. 386 ЦК України (у тому числі прав на інші права, зокрема права вимоги до банку про повернення вкладу).
Відповідно до ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства .
Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
З змісту висновку Великої палати Верховного Суду у постанові від 1 вересня 2020 року по справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19), вбачається, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовій збір у розмірі 4543,61 грн. (а.с. 1).
Оскільки позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, то з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 3181,60 грн.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 526, 610, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264, 268, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 30 квітня 2009 року, РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 суму боргу в розмірі 8251 (вісім тисяч двісті п`ятдесят один) доларів США 17 центів (еквівалент у національній валюті України станом на 18 травня 2021 року складає 227360 (двісті двадцять сім тисяч триста шістдесят) гривень 98 копійок), яка складається з: заборгованості за договорами позики від 09 квітня 2020 року в розмірі 8000 (вісім тисяч) доларів США (еквівалент у національній валюті України станом на 18 травня 2021 року складає 220440 (двісті двадцять тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок) та 3% річних, що складає 251 (двісті п`ятдесят один) долар США (еквівалент у національній валюті України станом на 18 травня 2021 року складає 6920 (шість тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 98 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 30 квітня 2009 року, РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір за матеріальну вимогу щодо відшкодування заборгованості за договорами позики від 09 квітня 2020 у розмірі 2273 (дві тисячі двісті сімдесят три) гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 30 квітня 2009 року, РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір за матеріальну вимогу щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 17 листопада 2021 року.
Суддя: О.М. Сегеда