Справа № 945/2059/21
Провадження № 22-ц/812/2173/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Колосовою О.М.,

за участі представника позивача - Михайленка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

представника ОСОБА_1

адвоката Михайленка Олександра Васильовича

на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року, постановлену у приміщені цього ж суду головуючим суддею Войнарівським М.М., дата складання повного тексту не зазначена, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню.

Одночасно із позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до виконання до відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Ольшанської селищної ради, де заявник отримує заробітну плату.

Вказує, що на сьогодні виконавчий напис є чинним та до винесення рішення суду може бути виконаний, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила вжити заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення коштів на підставі виконавчого напису № 104105, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 07 червня 2021 року в рамках виконавчого провадження № 66625852.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Обґрунтовуючи відмову у задоволені заяви, суд першої інстанції зазначав про те, що за змістом заяви про забезпечення позову не вбачається підстав для задоволення, оскільки не подано відповідних доказів на підтвердження заяви, не вказані та не долучені докази, які підтверджують, що права позивача можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв`язку з чим, не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

А тому, враховуючи роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції позивач, діючи через свого представника, подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити її заяву в повному обсязі.

Зокрема, зазначала, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернуто стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що відповідає практиці Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі за №910/1040/18.

Посилання суду першої інстанції на правові позиції верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі 755/1357/18, від 17 жовтня 2018 року у справі 183/5864/17 та 24 жовтня 2018 року у справі 308/2237/17 є хибними, оскільки в цих постановах зароблено правові висновки щодо інших правових ситуацій та не є тотожними предмету та підставою позову, в рамках якого заявник просив вжити заходи забезпечення позову.

Правом на подачу відзиву інші учасники справи на час розгляду справи апеляційним судом не скористалися.

У судове засідання позивач, відповідач та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення.

Крім того, на підтвердження доводів апеляційної скарги просив долучити до матеріалів справи копію звіту про здійснення відрахувань коштів із заробітної плати ОСОБА_1 на підтвердження того, що відбувається примусове виконання виконавчого напису.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За приписами частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів,

наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтями 76, 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Остапенко Є.М., в якому просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М від 07 червня 2021 року зареєстрованого за №104105, таким що не підлягає виконанню.

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Предметом спору між сторонами справи є законність вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису №104105 від 07 червня 2021 року, яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за період з 25 травня по 03 червня 2021 року включно, стягнуто заборгованість у сумі 1809 грн.98 коп. заборгованість за тілом кредиту, 17495 грн.13 коп. заборгованість за штрафними санкціями, 50 грн. за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 19355 грн.11 коп.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства.

26 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Хлєбниковим О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису, а 27 вересня 2021 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до виконання до відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Ольшанської селищної ради, де заявник отримує заробітну плату.

Відповідно до звіту про відрахування із заробітної плати, у жовтня 2021 року із заробітної плати ОСОБА_1 утримано кошти згідно постанови ВП№66625852 від 27 вересня 2021 року.

Отже, матеріали оскарження ухвали свідчать, що предметом спору у справі є визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зі змісту позовної заяви та наданих ОСОБА_1 вбачається наявність спору між сторонами.

Також колегія суддів зазначає, що позивач звернулася до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі 910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справіт№916/2761/20).

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову, до ухвалення рішення по суті спору може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом якого вона звернутися до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавчою службою буде примусово стягнуто кошти, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Більш того, у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зроблено висновок, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, вказаний вид забезпечення позову знаходиться у прямому зв`язку із предметом спору, і невжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення майнових прав позивача.

Відтак, суд в оскаржуваній ухвалі помилково вважав, що ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення позову, меті їх застосування, а також те, що останньою не надано доказів на підтвердження заяви стосовно того, які права позивача можуть бути порушені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції при розгляді відповідної заяви про забезпечення позову припустився неправильного застосування норм процесуального права, а саме статей 149, 150 ЦПК України, її не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Олександра Васильовича задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , подану її адвокатом Михайленком Олександром Васильовичем, про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення коштів на підставі виконавчого напису № 104105, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Миколайовичем в рамках виконавчого провадження № 66625852.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 01 грудня 2021 року.