Справа №442/7004/21
Провадження №2/442/1437/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку на час навчання,-

ВС Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2014 року було розірвано шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у них народилися діти: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є вже повнолітньою та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу між ними, діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . З 01 вересня 2019 року їхня повнолітня дочка ОСОБА_4 навчається у Дрогобицькому державному педагогічному університеті ім.І.Франка, що підтверджується договором №ПЕР-014 від 19.08.2019 року. Згідно п.1 даного Договору, освітні послуги надаються за кошти замовника, строк навчання становить 3 роки 10 місяців. Термін навчання згідно Договору становить до 30.06.2023 року. Відповідно п.9 Договору, загальна вартість освітньої послуги становить 70400,00 грн, по 17600,00 грн за кожен навчальний рік, яка вноситься щосеместрово. При цьому в пункті 8 Договору передбачено, що кожного наступного навчального року університет має право змінювати вартість освітніх послуг наступних навчальних років не більш як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Довідкою даного навчального закладу №255 від 26.08.2021 року підтверджується, що ОСОБА_4 є студенткою III курсу навчально-наукового інституту іноземних мов (денна форма здобуття освіти) Дрогобицького державного педагогічного університеті ім.І.Франка. Відповідач проживає від сім`ї окремо, є здоровим та працездатним, працює керівником Управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради, де отримує високу заробітну плату, але на утримання дітей коштів добровільно не надає, витрачаючи їх виключно на власні потреби. ОСОБА_2 допомагає з оплатою вартості навчання, але на щоденне утримання дочки, харчування, придбання засобів для навчання, проїзду до університету тощо, коштів не надає. Оскільки єдиним її доходом є лише заробітна плата, відсутність матеріальної допомоги відповідача ставить її та дітей у скрутне становище, у зв`язку з чим вона змушена звертатися за примусовим стягненням аліментів на повнолітню дочку, яка навчається у судовому порядку. Просить позов задоволити.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому вказав, що просить в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог про те, що остання несе витрати по навчанню дочки ОСОБА_4 , тощо, а навпаки зазначив, що усі витрати по навчанню повнолітньої дочки ОСОБА_4 здійснює він, що підтверджується квитанціями про оплату навчання у Дрогобицькому Державному педагогічному університеті.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якому вказала, що просить відхилити заперечення ОСОБА_2 , викладені ним у відзиві.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Спірні правовідносини сторін виникли із сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.11.2002р., ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками в свідоцтві зазначені сторони по справі.

Як вбачається із довідки за №255 від 26.08.2021р., виданої Дрогобицьким державним педагогічним університетом імені Івана Франка, ОСОБА_4 дійсно навчається на третьому курсі навчально-наукового інституту іноземних мов ( денна форма здобуття освіти; перший ( бакалаврський) рівень вищої освіти) Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка; фінансування її підготовки здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувати вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітній син, дочка продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При цьому, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього ж Кодексу).

Оскільки відповідно до вищезазначеної ст.199 Сімейного кодексу України підставами виникнення аліментного зобов`язання є сукупність таких юридичних фактів, як:

продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття;

недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку - 23 років;

потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням;

наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, а тому при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, а оскільки, як вказала позивач у письмовій відповіді на відзив, їхня спільна дочка із відповідачем - ОСОБА_4 , потребує щодня коштів на проїзд до навчального закладу у м.Дрогобичі, коштів на харчування під час навчання, зручний одяг у відповідності до пори року, взуття, можливість користуватися Інтернет мережею та цифровими приладами під час навчання, засоби гігієни, вітаміни, а відтак оскільки відповідач офіційно працевлаштований (обіймає посаду керівника Управління комунальної власності, земельних відносин та архітектури Бориславської міської ради), має стабільний дохід, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів.

Суд звертає увагу, що позивач просить суд визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька дитини, оскільки таким правом наділений саме той з батьків разом з яким проживає дитина. В даному випадку дитина проживає разом з матір`ю.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу.

На даний час розміри законодавчо встановлених «аліментних» обмежень на 2021 рік складає: мінімальний гарантований розмір, грн (50 % прожиткового мінімуму): 01.01.2021 р. - 30.06.2021 р. - 1135,00 гривень, 01.07.2021 р. - 30.11.2021 р. - 1189,50 гривень, 01.01.2021 р. - 30.06.2021 р. -1240,50 гривень; мінімальний рекомендований розмір, грн (100 % прожиткового мінімуму) 01.01.2021 р. - 30.06.2021 р. - 2270,00 гривень, 01.07.2021 р. - 30.11.2021 р. 2379,00 гривень, 01.12.2021 р. - 31.12.2021 р. - 2481,00 гривень.

Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання доньки, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям та який зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця.

Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч.2 ст. 182 СК України, тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоч б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов`язання пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає, а відтак визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню доньку для забезпечення її життєдіяльності, а відтак суд приходить до переконання, що заявлені вимоги слід задоволити частково.

Щодо розподілу судових витрат, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст. ст. 198-201 СК України, суд, -

ухвалив :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на час навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908,00 грн. в користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач : ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 .

Суддя Гарасимків Л.І.