КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 761/1246/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року, постановлену суддею Макаренко І.О. про повернення позовної заяви позивачеві у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії державного управління при Президентові України про зобов`язання вчинити дії та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 30.08.2021 року позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом обмежено доступ позивача до правосуддя, вказує, що поданий ним позов стосується трудового спору про поновлення його на роботі, тому він звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Національної академії державного управління при Президентові України про зобов`язання вчинити дії та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача з невиконання зобов`язань за «Договором-направленням на підготовку в докторантурі Національної академії державного управління при Президентові України» в 03.09.2013 р. № 6 та відповідно до пунктів 1 і 2 статті 5,пункту 2 статті 21 Закону України «Про державну службу», підпункту 15 і пункту 17 «Положення про підготовку науково педагогічних і наукових кадрів», затвердженого Постановою КМУ від 01.03.1999 р. № 309 та абз. 1 ч. 4 ст. 245 КАС України зобов`язати його виконати свої зобов`язання за вказаним Договором-направленням щодо поновлення позивача з 01.12.2017 р. на посаді не нижче тієї, яку він займав до вступу до докторантури;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема позивачем не було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви, та позивачу роз`яснено право протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду позивачем було подано до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, вмотивоване відсутністю в нього доходів.

Разом з тим, визнаючи позовну заяву не поданою та повертаючи її позивачеві, місцевий суд дійшов висновку, що позивач не повністю усунув недоліки, зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року, а саме не сплатив судовий збір.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звільняється від сплати судового збору за подачу позову на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованими, оскільки, як вказано у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

За таких обставин, з урахуванням позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач повинен сплатити судовий збір за звернення до суду.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно повернув позовну заяву позивачеві у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, а саме несплатою судового збору, у встановлений строк, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, ухвала - залишенню без змін.

Відповідності до положень ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія судді,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 6 грудня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: