УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця, посадова особа, дії якої оскаржуються: головний державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольга Олександрівна, стягувач - ОСОБА_2 ,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця, посадова особа, дії якої оскаржуються: головний державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольга Олександрівна, стягувач - ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилалася на те, що Лисичанським міським судом Луганської області по справі № 415/3777/16-ц було видано виконавчий лист на виконання рішення Лисичанського міського суду луганської області районного по стягненню з ОСОБА_1 на користі ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але ні менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи 3^2.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, який був поданий нею до державної виконавчої служби міста Лисичанську, яка на сьогодні після певних перетворень є Лисичанським міським відділок державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м). Харків).

По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № 52333972, яке 23.04.2021 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 закону України «Про виконавче провадження» було закінчено, про що свідчить постанова від 23.04.2021 року, однак 20.08.2021 року на підставі постанови про скасування процесуального документу було скасовано постанову від 23.04.2021 року про закінчення виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О. було винесено постанову про арешт коштів боржника від 17.09.2021 року та 20.09.2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсів стипендію та інші доходи боржників від 20.09.2021 року на підставі яких АТ «Райффайзен Банк» наклав арешт на рахунок заробітної плати НОМЕР_1 відкритого в АТ Райффайзен Банк" на ім`я ОСОБА_1 із вересня 2021 року він не має можливості взагалі отримувати заробітну плату.

21.09.2021 року звернувся на адресу Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було подано-заяву від 21.09.2021 року із додатками (довідка з банку) з вимогою зняти арешт із рахунку заробітної платнику (заяву) було отримано наручна канцелярією 21.09.2021 року

Лише 21.10.2021 року надано відповідь №34070 від 27.09.2021 року на заяву, відповідно, до якої скаржнику було відмовлено у зняття арешту із рахунку заробітної плати, оскільки нібито у державного виконавця таких повноважень, як зняття арешту з рахунку у банках, у порядку статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, тобто йому було відмовлено у задоволені заяви, а тому його конституційні права щодо право на заробітну плату продовжується порушуватися.

Виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства.

Накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату зарплати, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Рахунки, які, передбачені для виплати заробітної плати та сплати, податків, зборів і обов`язкових платежів до Держбюджету, є рахунками Із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається.

Статтею 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення суми за виконавчим документом на користь стягувана.

В той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної, плати та інших виплат працівникам боржникам, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Тобто рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

На підставі викладеного просив суд визнати дії головного державного виконавця Лисичанського міського Відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О. при винесенні постанови від 17.09.2021 року та постанови від 20.09.2021 року у виконавчому провадженні № 52333972 про арешт коштів боржника в частині накладення а решту на зарплатний рахунок боржника неправомірними та зобов`язати головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О. скасувати арешт з зарплатного рахунку НОМЕР_1 відкритого в АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

Доводи особи, яка подала скаргу

Скарга мотивована тим, що скаржник ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця щодо накладення арешту на його розрахункові рахунки незаконними.

Надходження скарги та інших заяв до суду

28.10.2021року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/8305/21 було відкрито провадження у цій справі.

02.12.2021 року боржник надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

Скаржник - боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі, скаргу задовольнити.

Головний державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О.О., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на скаргу не надав, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надано.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або відзив до суду не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши представника скаржника, державного виконавця, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно з постановою про арешт коштів боржника ВП №52333972 від 17.09.2021 року, наданою головним державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольгою Олександрівною, постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постави про арешт коштів боржника ОСОБА_1 ..

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 21.09.2021 р. звернувся до головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольги Олександрівни із проханням зняти арешт з рахунку, на який отримує заробітну плату.

Згідно з листом від 27.09.2021 р., наданого головним державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольгою Олександрівною відмовлено ОСОБА_1 у знятті арешту з рахунку.

Згідно з довідкою від 22.09.2021 р., наданою АТ «Райффайзен Банк» повідомлено, що ОСОБА_1 відкрито у АТ «Райффайзен Банк» з 02.06.2020 року зарплатний картковий рахунок № НОМЕР_2 .

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку розглядати справу в межах заявлених вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З матеріалів справи та змісту скарги вбачається, що про дату, коли скаржник дізнався про дії державного виконавця нічого не відомо.

На підставі викладеного та з матеріалів, доданих до скарги, суд доходить висновку, що скаржник дізнався про порушення свого права 21.10.2021 року.

Судом встановлено, що на виконанні у Лисичанському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 52333972 з примусового виконання виконавчих листів Лисичанського міського суду Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 27.07.2016 року.

З метою виконання рішення суду, 17.09.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно з довідкою від 22.09.2021 р., наданою АТ «Райффайзен Банк» повідомлено, що ОСОБА_1 відкрито у АТ «Райффайзен Банк» з 02.06.2020 року зарплатний картковий рахунок № НОМЕР_2 .

Отже, оскаржуваною постановою про накладення арешту на кошти боржника зокрема, було накладено арешт на рахунки, на який надходить заробітна плата. У скарзі скаржник посилається на те, що арешт заробітної плати, порушує його право на соціальний захист.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. ч. 1 та ч. 3, ч. 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, передбачено право виконавця накладати арешт на майно (кошти) боржника під час відкриття виконавчого провадження.

В даному випадку постанова про арешт коштів боржника винесена у відповідності до положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» і виконавець не накладав арешт на заробітну плату боржника. У винесеній постанові чітко прописано, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши у сукупності надані докази і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд не встановив протиправності в діях державного виконавця у даному виконавчому провадженні, і не вбачає підстав визнання дій державного виконавця неправомірними. Тому скарга в частині визнання дій державного виконавця неправомірними задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи скарги частково знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне зняти арешт, накладений на підставі постанови від 17.09.2021 року головного державного виконавця Олефіренко Ольги Олександрівни, винесену в рамках виконавчого провадження №52333972 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , розміщених на рахунку НОМЕР_2 , відкритих в АТ «Райффайзен Банк», на який надходять заробітна плата.

Керуючись ст.ст. 447, 451 Цивільного процесуального кодексу України,ст.19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця, посадова особа, дії якої оскаржуються: головний державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольга Олександрівна, стягувач - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Зобов`язати головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко О. скасувати арешт з зарплатного рахунку НОМЕР_1 відкритого в АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники судового розгляду:

Скаржник боржник: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Посадова особа, дії якої оскаржуються: головний державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олефіренко Ольга Олександрівна, місце знаходження за адресою: буд. 53, вул. Менделєєва, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100, України, код ЄДРПОУ невідомо.

Стягувач: ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 02.12.2021.

Суддя Ю. О. Калмикова