Справа № 396/688/21
Провадження № 2/396/389/21
РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2021 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Андріяш І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, цивільну справу №396/688/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області помер батько позивача - ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 11,5799 га для

ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер

:02:003:0931. що знаходиться на території Рівнянської сільської ради

Новоукраїнського району, Кіровоградської області та будинок

АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

За життя, 11.02.2000 року, ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений секретарем

Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 14,

згідно з яким заповів належну йому земельну частку (пай) в КСП імені Чапаєва в розмірі

12,14 умовних кадастрових гектар, заповів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

09.10.2001 року секретарем Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району

Кіровоградської області за № 108 було посвідчено ще один заповіт, відповідно до якого

ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що належний йому житловий будинок в АДРЕСА_2 з надвірними спорудами заповів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

31.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом Шевченко Н.Г. було заведено спадкову справу за № 162/2018.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у шестимісячний строк відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними заявами, копії яких додаються.

Також, із заявою від 30.08.2018 року про при прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась - ОСОБА_3 , про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Так як її прізвище « ОСОБА_7 », а померлим є « ОСОБА_8 », то вона не могла вступити в спадщину. В подальшому, вона як спадкоємець зверталась до Новоукраїнського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою про внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_4 і просила виправити прізвище померлого з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 ».

Згідно поданої заяви було складено висновок від 17.06.2018 року відповідно до якого були внесено зміни до актового запису про смерть № 24 від 27.04.2018 року та змінено прізвище померлого з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 », і на підставі цих документів видано нове свідоцтво про смерть, в якому прізвище померлого зазначено « ОСОБА_7 ».

Листом від 31.08.2018 року ОСОБА_1 було повідомлено, що нотаріусом Новоукраїнської РДНК Шевченко Н.Г. внесено зміни до Спадкового реєстру, де прізвище спадкодавця « ОСОБА_8 » змінено на « ОСОБА_7 ».

Дане свідоцтво про смерть від 28.08.2018 року за № НОМЕР_1 в Рівнянській сільській раді не зареєстровано, про що свідчить довідка видана секретарем Рівнянської сільської ради.

На підставі вище зазначених документів, а саме другого свідоцтва про смерть від 28.08.2018 року за №262554 постановою №1 від 06.02.2019 року, державним нотаріусої Шевченко Н.Г. позивачу було відмовлено в прийняті спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку тим, що не було надано доказів родинних відносин.

За таких обставин, виникла необхідність встановити родинні зв`язки між позивачем ОСОБА_1 та вже померлим зі зміненим прізвищем ОСОБА_4 . А також встановити належність померлому ОСОБА_4 заповітів, правовстановлюючих документів щодо спадкового майна, виданих на ім`я ОСОБА_4 доданих до даної заяви документів слідує, що за життя ОСОБА_4 в усіх документах був записаний із прізвищем « ОСОБА_8 ». Вказані обставини було встановлено в адміністративній справі № 1140/2900/18 та підтверджуються рішенням Кіровоградської окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року.

Також, позивач вважає, що юридичні факти, про встановлення яких просить позивач підтверджуються матеріалами справи № 27/14,17-05/06-04 про внесення змін до актового запису цивільного стану про смерть № 24 від 27.04.2018 року, складеного виконавчим комітетом Рівнянської сільської ради, де було виправлено прізвище померлому з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 »; та матеріалами спадкової справи № 162/2018 заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , де в подальшому було змінено прізвище спадкодавця на « ОСОБА_7 ».

Ухвалою від 08.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 31.08.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що з покійним ОСОБА_4 він працював разом 35 років, з позивачем разом ходили до школи. ОСОБА_10 завжди в документах мав прізвище за життя « ОСОБА_8 ». Стверджував, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 - позивача по справі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що працювала з Маломужем ОСОБА_12 протягом 20 років, він був бригадиром тракторної бригади, в свідок працювала обліковцем. Як пішов на пенсію, на його місце взяли сина - позивача по справі. Вказала, що дійсно померлий ОСОБА_13 , прізвище якого за життя було « ОСОБА_8 » дійсно був батьком позивача. ОСОБА_4 тричі був депутатом сільської ради та по документації його прізвище зазначалось як « ОСОБА_8 ».

Свідок ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою позивача по справі, в судовому засіданні пояснила, що їх батьком був ОСОБА_4 , відповідачка по справі була співмешканкою їхнього батька, шлюб між ними не реєструвався. Відповідач змінила прізвище батька з метою заволодіння земельними ділянками.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове заідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином про що свідчить особиста розписка про з`явлення до суду. В підготовчому судовому засіданні 31.08.2021 року повідомила, що більше не бажає з`являтися до суду. Відзив до суду не подавала.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області відповідно до актового запису про смерть №24, зробленого секретарем Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Калич В.В. 27 квітня 2018 року та виданого свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с.5).

Після смерті батька залишилося спадкове майно і державним нотаріусом Шевченко Н.Г. Новоукраїнської районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області було заведено спадкову справу (а.с.54-80) на підставі заяв поданих у встановлений законом строк від сина, ОСОБА_1 про прийняття спадщини та заяв дочок: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які подали заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого - ОСОБА_4 на користь сина спадкодавця - ОСОБА_1 , заяви від дружини ОСОБА_3 про прийняття спадщини.

21.08.2018 року Новоукраїнським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області видано свідоцтво про смерть на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

З копії актового запису про смерть №24 від 27.04.2018 року вбачається, що до нього були внесені зміни на підставі висновку від 17.07.2018 року та видано 21.08.2018 року нове свідоцтво про смерть, де змінено прізвище померлого з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 » (а.с.22).

З копії повідомлення Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 31.08.2018р. №424/02-14, яке направлялося ОСОБА_1 , вбачається, що нотаріус зазначає, що згідно листа Новоукраїнського відділу ДРАЦС від 29.08.2018 року в актовий запис про смерть ОСОБА_4 було внесено зміни та видано нове свідоцтво про смерть на ім`я ОСОБА_13 . На підставі внесених змін до актового запису про смерть 30.08.2018 року нотаріусом Новоукраїської районної державної нотаріальної контори були внесені зміни до спадкового реєстру, де прізвище « ОСОБА_8 » змінено на « ОСОБА_7 ». Рекомендовано переглянути документи, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем. У разі розбіжностей в буквах, необхідно звернутися до суду для встановлення родинного зв`язку зі спадкодавцем (а.с.27).

Постановою державного нотаріуса Шевченко Н.Г. за №1 від 06.02.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_13 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з неподачею спадкоємцем документів, що підтверджують факт родинних відносин та правовстановлюючих документів на майно померлого (а.с.28).

З копії рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 року, яке суду позивачем подане не в повному тексті, вбачається, що позивач оскаржував висновок Новоукраїнського районного відділу ДРАЦС щодо внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_4 , та в задоволенні позову було відмовлено (а.с.31).

Згідно копії Запису акта про народження №483 від 17.09.1945 року (другий примірник) ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі «батько» вказаний ОСОБА_15 , в графі «мати» - ОСОБА_16 (а.с.24).

Однак в копії свідоцтва про народження батька позивача серії НОМЕР_3 зазначено мовою оригіналу « ОСОБА_4 » народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками зазначено « ОСОБА_15 та ОСОБА_16 » (а.с.21).

Позивач по справі згідно паспорта серії НОМЕР_4 зазначений як « ОСОБА_1 » (а.с.17).

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_5 зазначено мовою оригіналу « ОСОБА_17 » народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками зазначено « ОСОБА_4 та ОСОБА_18 » (а.с.21).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Рівнянської сільської ради від 20.02.2020 року №672, вбачається, що згідно записів погосподарської книги №13 стор.56 за 1974-1976 роки в домогосподарстві особовий рахунок АДРЕСА_3 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - голова домогосподарства, батько, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - син, ОСОБА_19 , 1955р.н. - дочка, ОСОБА_20 - дочка, ОСОБА_21 - теща, ОСОБА_22 - невістка (а.с.14).

З поданих позивачем документів: копії паспорта батька позивача (а.с.20), заяви про видачу паспорта батька від 13.02.1998 року (а.с.23), повідомлення Новоукраїнського РС УДМС України в Кіровоградській області від 01.08.2020 року (а.с.25), листа УДМС України від 29.09.2019 року (а.с.26), вбачається, що в померлого батька позивача за життя в документах, що посвідчують особу значилося прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про спадкування суд розглядає за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами (стаття 315 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно зі статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої-другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і є його рідним батьком, що йому необхідно для отримання спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулися: позивач по справі ОСОБА_1 , дочки спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які подали заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого - ОСОБА_4 на користь сина спадкодавця, їхнього брата - ОСОБА_1 , та звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_3 .

Проте у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища позивача та батька та у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на спадкодавця, позивач, не має можливості отримати спадщину.

Суд з поданих позивачем документів, дійшов висновку, що факт родинних відносин в судовому засіданні доведений та підтверджується довідкою виданою виконкомом Рівнянської сільської ради від 20.02.2020 року №672, копією свідоцтва про народження позивача, копією свідоцтва про народження батька позивача, копією паспорта батька позивача, заявою про видачу паспорта батька від 13.02.1998 року, повідомленням Новоукраїнського РС УДМС України в Кіровоградській області від 01.08.2020 року, листом УДМС України від 29.09.2019 року, якими підтверджено що за життя в документах батька позивача було вказано прізвище « ОСОБА_8 ». Прізвище батька позивача з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 » було змінено вже після його смерті за заявою дружини - відповідача по справі ОСОБА_3 ..

Крім того, факт, що померлий ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 які вказали, що за життя знали спадкодавця ОСОБА_4 , який мав прізвище в документах « ОСОБА_8 » та що він дійсно є батьком позивача.

Відповідно до копії та оригіналу, який був поданий в судовому засіданні для огляду, Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , виданого Виконкомом Новоукраїнської Ради народних депутатів 28.11.1989 року, осатанній належить ОСОБА_4 (а.с.12).

Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Позивач, звертаючись до суду, також просив встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_4 », який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 це одна й та сама особа, суд приходить до висновку, що факт належності померлому ОСОБА_4 , свідоцтва на право особистої власності, виданого Виконкомом Новоукраїнської Ради народних депутатів 28.11.1989 року на жилий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , також

також знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити.

Крім того, позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, просив встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер КР 37003, виданого 07.08.2000 року Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, який посвідчує право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 11.5799 га, для ведення товарного сільськогосподарського

виробництва, кадастровий номер: :02:003:0931, розташованої на території

Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, зазначений в позовній заяві державний акт, ні в копії, ні в оригіналі суду не був наданий і матеріали справи його не містять, та у зв`язку з ненаданням вказаного документа суду, суд немає можливості пересвідчитися в його наявності, у зв`язку з чим у встановлені вказаного факту слід відмовити.

Щодо позовних вимог позивача про встановлення факту належності ОСОБА_4 заповітів складених 11.02.2000 року та 09.10.2001 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії заповіту складеного 09.10.2001 року та посвідченого секретарем Рівнянської сільської ради Миненко Л.М., вбачається, що ОСОБА_4 належний йому житловий будинок в АДРЕСА_2 з надвірними спорудами заповів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.60).

Згідно копії заповіту складеного 11.02.2000 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Рівнянської сільської ради Миненко Л.М., вбачається, що ОСОБА_4 належну йому земельну частку/пай в КСП імені Чапаєва в розмірі 12,14 умовних кадастрових гектар заповів ОСОБА_1 (а.с.61).

Як зазначалося вище, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

Однак згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а не правовстановлюючим документом, належність якого може встановити суд.

Тому, суд не вбачає підстав для встановлення факту належності ОСОБА_4 заповітів у викладених позовних вимогах, як зазначає позивач. Крім того, в судовому засіданні даний факт також не був підтверджений ні свідками, ні іншими наданими доказами, тому у вказаній частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору за задоволені дві позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 1816 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Адвокатом Пантелеєвим О.М. представником позивача до суду на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано Калькуляцію вартості правничої допомоги, наданої адвокатом, акт виконаних робіт від 24.05.2021 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер серії КР №71130.

Однак позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10600 гривень, тобто не надано платіжних документів про оплату послуг адвоката та не надано договір про надання правничої допомоги позивачу.

Зважаючи на це, судом не встановлено обставин для стягнення витрат на правничу допомогу та у зв`язку з цим у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, 1216, 1218, 1220, 1233, 1261 ЦК Ураїни, ст.ст. 2, 4, 137, 141, 256, 263-265, 293, 294, 315, 316-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживаючого по АДРЕСА_1 .

Встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 28.11.1989 року Виконкомом Новоукраїнської Ради народних депутатів, який посвідчує право власності ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необгрунтовністю.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1816 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23.11.2021 року

Суддя: А. А. Русіна