Єдиний унікальний номер справи 359/9516/19
Провадження №22-ц/824/8867/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. ЕС. АЙ.», ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, ТДВ «Страхова компанія «Ю. ЕС. АЙ.», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 107 630 грн. з яких: 76 630 грн. - відшкодування матеріальних збитків, 1000 грн. - відшкодування витрат на проведення експертизи з визначення матеріального збитку, 30 000 грн. - відшкодування моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазнала, що 03.07.2019 на перехресті вулиць Київський шлях та Європейська в м. Борисполі сталась ДТП за її участі. Відповідно протоколу водій т.з. «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті з вул. Європейська, виконуючи поворот ліворуч при виїзді з перехрещення проїзних частин, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з транспортним засобом «Chery» НОМЕР_2 , який рухався по вул.Київський Шлях, який в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом «Jeep Patriot 4x4», НОМЕР_3 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було порушено вимоги п.10.5 ПДР України. Протокол було складено на позивача ОСОБА_1 Автомобілем «Chery», д.н.з. НОМЕР_2 , керував ОСОБА_2 , автомобіль був застрахований в ТДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ». Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.08.2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили.

Позивач зазначала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала матеріальних та моральних збитків у зв`язку з пошкодженням її автомобіля. 12.08.2019 року для визначення розміру матеріального збитку, якого позивач зазнала внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачем було замовлено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, який було виконано акредитованим суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 . За проведення оціночної роботи позивачем сплачено 1000,00 грн. Згідно даних звіту вартість відновлювального ремонту КТЗ визначена за витратним підходом становить 73578,82 грн.

В позовній заяві позивач зазначила, що безпосереднім винуватцем ДТП став водій «Chery» д.н.з. НОМЕР_2 , який на жовтий колір світлофору увірвався на перехрестя та зазначила, що дане твердження підтвердилось в ході вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Також неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Автомобіль позивача був пошкодженим, внаслідок чого він був непридатний до експлуатації його за призначенням. Це негативно відобразилось на всіх членах сім`ї, позивач не змогла нормально виконувати свою роботу, для якої їй необхідний був автомобіль, вона постійно запізнювалась, змушена була користуватись громадським транспортом та таксі, що збільшило затрати часу на пересування містом та областю, внаслідок чого стало значно менше часу на здоровий сон, сім`ю, та інші справи. Її життєвий графік порушився, з`явилась нервозність та дратівливість, які непритаманні позивачу. Звернула увагу суду, що працює торговим представником в Київській області, її робота пов`язана з постійними пересуваннями. Позивач оцінила завдану моральну шкоду в сумі 30000,00 грн. Також повідомляє про понесені судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

26 липня 2021 року до Київського апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, не погоджуючись із викладеними у апеляційній скарзі доводами, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки у справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що 03.07.2019 року в м. Бориспіль перехресті вулиць Київський шлях з вул. Європейська сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_1 , яка виконувала поворот ліворуч з вул. Київський шлях на вул. Європейська, та автомобіля «Chery» НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Київський шлях в зустрічному напрямку. Вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, що не заперечується учасниками справи.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 12.07.2018 року власником автомобіля Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 є чоловік ОСОБА_3 , якого було залучено до участі у справі.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2019 року (справа №3596330/19) провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що шкода внаслідок ДТП завдана позивачу з вини відповідача, а отже, що є підстави для відшкодування останнім заподіяної шкоди.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Свої вимоги позивач ґрунтувала на тому, що адміністративну справу щодо неї було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого правопорушення, відтак її вини у вчиненні ДТП немає. При цьому з постанови суду першої інстанції вбачається, що винуватцем вчиненої ДТП є саме відповідач. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що відповідач має відшкодувати заподіяну їй внаслідок ДТП шкоду.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким твердженням апелянта з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, виключно в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому суд не вправі в рамках вирішення адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності однієї особи робити висновки про винуватість іншої особи. За таких умов посилання позивача на те, що висновки суду першої інстанції у адміністративній справі №359/6330/19 щодо винуватості в ДТП відповідача не можуть бути прийняті судом.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у постанові Київського апеляційного суду у справі № 359/6330/19 зазначено, що підставою для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 був не факт того, що ДТП відбулося не з вини останньої, а те, що їй було інкриміновано порушення п. 10.5 Правил дорожнього руху, в той час як обставинам події мав відповідати інший пункт Правил дорожнього руху, який їй не інкримінувався, а суд сам не вправі виходити за межі звинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Зважаючи на наведені норми, предметом доказування у даній справі мало бути саме питання, з чиєї вини сталася ДТП, відтак хто має нести за спричинену внаслідок пригоди шкоду. В той же час належних та допустимих доказів з цього приводу позивач до суду не представила. З іншої сторони відповідачем було надано до суду висновок автотехнічного дослідження, відповідно до якого відповідач не порушував Правила дорожнього руху, а його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

В своїй апеляційній скарзі позивач критикує вищезгаданий експертний висновок, в той же час обмежилася лише цим, доказів на його спростування не надала.

Оскільки питання про механізм ДТП, відтак й про особу, винну в його вчиненні, відноситься до категорії спеціальних знань, судом першої інстанції було роз`яснено сторонам механізм призначення по справі судових експертиз, зокрема й щодо того, що така експертиза може бути призначена судом виключно за відповідним клопотанням сторони, однак навіть після цього такого клопотання до суду заявлено не було.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність посилань позивача про те, що ДТП сталося з вини відповідача, з яким в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Погоджується колегія й з висновком суду першої інстанції і в частині того, хто саме мав би бути належним відповідачем у даній справі, адже цивільна відповідальність ОСОБА_2 як учасника дорожнього руху за шкоду, спричинену третім особам, була належним чином застрахована. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження No 14-176цс18).

З огляду на все вищевказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько