Справа № 130/301/21
Провадження № 22-ц/801/2327/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуСправа № 130/301/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Француз М. Г.

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 вересня 2021 року, ухвалене у складі судді Грушковської Л. Ю. в м. Жмеринка, дата складення повного рішення відповідає даті його постановлення,

в с т а н о в и в:

09 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення моральної шкоди у сумі 60 000 грн. (по 30 000 грн. з кожного), посилаючись на те, що у серпні-вересні 2019 року під час вчинення протиправних дій на ділянці з кадастровим номером №:01:003:0067 ОСОБА_2 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1

14 травня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, яка була прийнята до розгляду ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 травня 2021 року (а. с. 65-67 ) та висувала вимоги:

- визнати незаконними дії відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що виявилися в проведенні протизаконної процедури відновлення меж земельних ділянок відповідачами в с. Мала Жмеринка в період 31.08.2019 року по 03.09.2019 року (між будинковолодінням АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ), із незаконним залученням сторонніх фізичних осіб, наслідком проведення такої незаконної процедури є заволодіння частини земельної ділянки позивача, порушення прав позивача на вільне користування частиною власної приватної земельної ділянки, кадастровий номер якої :01:003:0067, загальною площею 0,1145 га.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 вересня 2021 року у задоволені позову відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не доведено незаконних дій відповідачів, які порушують право користування позивачем її земельною ділянкою, а відтак, підстав для стягнення моральної шкоди немає.

Не погодившись із зазначеним рішенням, 06 жовтня 2021 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог

Доводи апеляційної скарги аналогічні викладеним у позовній заяві, зводяться до того, що суд першої інстанції дав невірну оцінку обставинам справи, відтак безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Своїм правом подати відзив у встановлений судом строк сторони не скористались.

02 грудня 2021 року через засоби електронного зв`язку ОСОБА_1 подала пояснення, які вона бажала б надати у судовому засіданні апеляційного суду.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відео конференції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просила її задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились. До апеляційного суду повернулись поштові повідомлення з відмоткою про відсутність адресатів за вказаною адресою, що в розумінні ст. 372 ЦПК України є належним повідомленням.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Вінницького обласного центру зайнятості в судове засідання не з`явився.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено наступне:

-Комісією в складі голови Леляцької сільської ради Жмеринського району та землевпорядникав Акті від 03.09.2019 року зазначено, що по земельних ділянках побиті залізні прути по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 . Забиття цих прутів здійснив ОСОБА_2 (а.с. 10 на звороті, 11).

- ОСОБА_1 мала скарги на порушення мови, головокружіння, головний біль, зменшення зору, що встановлено оглядами лікаря невропатолога від 24.01.2020 року та від 25.01.2020 року (а.с. 14-15).

-відповідно до копій квитанцій ОСОБА_1 понесла витрати на проїзд, купівлю лікарських препаратів (а.с. 16-19).

-Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відображення у листі №У-238/0-1580/6-19 від 03.10.2019 інформації про те, що відновлення меж земельної ділянки на замовлення ОСОБА_4 здійснювалась за участі ОСОБА_5 (а.с. 21-26).

Між сторонами виник спір про визнання неправомірними дій, пов`язаних з користуванням земельною ділянкою, та відшкодування моральної шкоди.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Конституцією України гарантовано непорушність права приватної власності частина 4 статті 41.

Власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (п. «г» частини 1 статті 91 ЗК України).

Способи захисту прав на земельні ділянки встановлені в статті 152 ЗК України, відповідно до частини 2 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 оскаржує процедуру відновлення меж земельної ділянки відповідачами, в результаті чого вона зазнала моральних страждань.

Суд першої інстанції вірно виходив із того, що створення позивачу ОСОБА_1 перешкод в користуванні та розпорядженні нею земельною ділянкою саме відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_2 належними і допустимими доказами не підтверджено. Зазначені обставини не визнані жодним з відповідачів, а стороною позивача в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано суду будь яких доказів, які б їх доводили.

За правилами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Отже для стягнення моральної шкоди слід встановити протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачка не надала жодних доказів, які б підтверджували неправомірність дій відповідачів, а відтак, суд першої інстанції

дійшов вірного висновку, що немає підстав для стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відтак, за результатами апеляційного розгляду суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення сідл залишити без змін як таке, що постановлене із додержанням вимог матеріального та процесуального права, на підставі повно та об`єктивно встановлених обставин справи.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало

Повне судове рішення складено 02 грудня 2021 року.