Справа № 362/6014/16-ц
Провадження № 2/362/180/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2021 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

з участю секретаря судового засідання Яренко Н.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Васильківської районної державної адміністрації Київської області та ОСОБА_1 про визнання недійсними розпоряджень органу державної влади та державного акту про право власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Київське лісове господарство» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсними: розпоряджень Васильківської районної державної адміністрації від 01.10.2010 № 1424 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачеві ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Крушинської сільської ради за межами населеного пункту» та № 2275 від 29.12.2012 р/, яким останній було затверджено проект землеустрою про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим № :07:012:0043, площею 2,0000 га з особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва; державного акту серії ЯЙ № 339828 від 29.12.2012 р/ на право власності на земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим № :07:012:0043, для індивідуального садівництва на території Крушинської сільської ради Васильківського району, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №12272; витребувати на користь держави, в особі Кабінету Міністрів України, та у постійне користування ДП «Київське лісове господарство» з незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 спірну земельну ділянку та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір. При цьому просить визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з зазначеним позовом та поновити його.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2017 р. відкрито провадження у цивільній справі (т. 1 а.с. 62).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2017 р. у цивільній справі призначено судову земельнj-технічну експертизу та зупинено провадження у справі (т. 1 а.с. 190).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2017 р. провадження у справі відновлено та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 2 а.с. 104).

Постановою Апеляційного суду Київської області від 07.02.2018 р. рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2017 р., яким в задоволенні позову відмовлено (т. 2 а.с. 128).

Постановою Верховного суду від 19.09.2018 р. рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2017 р. та постанову Апеляційного суду Київської області від 07.02.2018 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2018 р. відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження (т. 3 а.с. 56).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (т. 3 а.с. 88).

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, вказуючи на передчасне звернення прокурора до суду з позовом без попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень. Тобто без дотримання порядку встановленого ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», а також подала заяву про проведення судового засідання без ї участі, клопотання підтримує, просить задовольнити.

Прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Радьком О.Г. подано до суду заяву, в якій вказано на відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином, заяв про відкладення або слухання справи у їх відсутності до суду не надходило.

Суд, розглянувши клопотання та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення і інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Зазначеним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача (частини четверта та п`ята статті 56 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 56 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає змогу дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Згідно з частиною п`ятою статті 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. Близька за змістом вимога застосовується згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»: прокурор має обґрунтувати наявність підстав для представництва.

Вказані висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 р. у справі

№ 645/7199/18.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду 26.05.2020 р. під час розгляду справи

№ 912/2385/18 дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду.

У постанові від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права: - прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший, другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»); - наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»); - прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача; - оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах; - якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.12.2018 р. у справі № 922/901/17 зробила висновок, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що компетентний орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для таких посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Аналогічні висновки були зроблені й у інших постановах колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 06.02.2019 р. у справі

№ 927/246/18, від 16, 17, 18 квітня 2019 р. у справах № 925/650/18, № 923/560/18,

№ 913/299/18 відповідно, від 13.05.2019 р. у справі № 915/242/18, а також у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 р. у справі № 0440/6738/18.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор, звертаючись до суду вказував на те, що його звернення до суду із зазначеним позовом спрямовано на відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення до державної власності земельних ділянок загальною площею 2,0 га, право користування якими було втрачено поза волею власника у зв`язку з видачею Васильківською районною державною адміністрацією державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами, що будь-яких доказів інформування позивачів про вибуття спірних земель Державного підприємства «Київське лісове господарство» з моменту прийняття рішення Васильківської районної державної адміністрації від 01.10.2010 р. чи видання державного акту на право власності на земельну до моменту звернення прокурора до суду з даним позовом (29.11.2016 р.), матеріали справи не містять. Єдиним підтвердженням поінформованості Кабінету Міністрів України та ДП «Київське лісове господарство» про наявність порушення його прав стосовно спірних земельних ділянок є листи Першого заступника прокурора Київської області від 28.11.2016 № 05/1-3703 вих-16, № 05/1-3704 вих про те, що вони повідомляють, що ними підготовлено позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Київське лісове господарство» (т. 1 а.с.47, 48).

Вказане, на думку суду, свідчить про передчасне звернення прокурора до суду з позовом без попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, тобто без дотримання порядку встановленого ч.4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру».

Згідно п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

За таких обставин, враховуючи, що після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установив відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентних органів, без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про прокуратуру», статтями 2, 4, 56, 175, 185, 257, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву Першого заступника прокурора Київської області в інтересах Кабінету Міністрів України та Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Васильківської районної державної адміністрації Київської області та ОСОБА_1 про визнання недійсними розпоряджень органу державної влади та державного акту про право власності на земельну ділянку, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кравченко Л.М.