справа № 361/8980/19
провадження № 2/361/387/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Зазимко А.Ю., Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 понесені нею додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16269 грн. 59 коп. та передбачувані нею додаткові витрати на дитину в розмірі 34235 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2015 року із ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. Однак відповідач від сплати аліментів ухиляється, станом на 01 листопада 2019 року він має заборгованість з їх сплати в розмірі 134285 грн. 99 коп. За злісне ухилення від сплати аліментів на дитину понад три роки державним виконавцем винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 28250 грн. 49 коп. та за фактом невиконання ним судового рішення по сплаті аліментів Броварським відділом поліції ГУ НП в Київській області відносно відповідача порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 164 КК України та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному факту.

Вказувала, що син ОСОБА_3 , крім аліментів, потребує додаткових витрат, які зумовлені його навчанням, розвитком здібностей, відпочинком, лікуванням, проходження ним лікарського обстеження. Відповідач ОСОБА_2 грошових коштів на додаткові потреби сина добровільно їй не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Нею особисто були здійснені додаткові витрати на утримання дитини, зокрема, на лікування дитини у лікарів стоматолога, ортодонта, окуліста, гомеопата, консультація у лікаря ортопеда, на придбання одягу для відпочинку, канцелярського приладдя для навчання, ортопедичного взуття, додаткові освітні послуги для дитини, що в загальному розмірі становить 16269 грн. 59 коп. Крім того, вказувала на те, що додаткові витрати, які вона очікує понести на лікування сина у лікаря ортодонта, придбання письмового столу та крісла для навчання сина, додаткові освітні послуги для сина із січня по травень 2020 року, лікування у лікаря ортопеда, що в загальному розмірі становить 34235 грн. Вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 є молодою, фізично здоровою, працездатною людиною, непрацездатні родичі на його утриманні не перебувають, тому він може сплачувати додаткові витрати для забезпечення потреб його сина.

Позивача ОСОБА_1 у суді позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні вище викладеному, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача понесених додаткових витрат на лікування сина у лікарів стоматолога, ортодонта, окуліста, гомеопата, придбання канцелярського приладдя та ортопедичного взуття для дитини, вартості відвідування сином гуртків, всього у загальному розмірі 14608 грн. 19 коп. В іншій частині у задоволенні позову заперечував.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 15 вересня 2006 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 червня 2009 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між сторонами проживає разом із матір`ю. Відповідно до заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2015 року із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 23 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 19 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на сина в розмірі 52486 грн., що підтверджується довідкою виданою державним виконавцем Цахло О.А.

Дані обставини сторонами в суді не заперечувалися, тому вони в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, посилалася на те, що нею здійснені додаткові витрати на сина сторін ОСОБА_3 в загальному розмірі 16269 грн. 59 коп., зокрема, вартість лікування дитини у лікарів стоматолога і ортодонта, окуліста, гомеопата, консультації у лікаря ортопеда, придбання одягу для відпочинку сина, канцелярського приладдя для навчання, ортопедичного взуття, додаткові освітні послуги - відвідування дитиною гуртків, тому вказану всю суму додаткових витрат вона просила стягнути з відповідача на її користь. Крім цього, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь передбачувані витрати на лікування сина ОСОБА_3 у лікарів ортодонта та ортопеда, вартість придбання письмового столу та крісла для навчання дитини, а також очікувані додаткові освітні послуги, всього у розмірі 34235 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У ч. 2 ст. 185 СК України встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 висловив правову позицію та зазначив, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц та від 01 квітня 2019 року у справі № 233/3518/17.

Верховний Суд у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц та від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 виклав правовий висновок та зазначив, що аналіз норми ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню у судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, у кожному конкретному випадку вони є індивідуальними.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи наведене вище, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Відповідач ОСОБА_2 позов у частині понесення позивачем ОСОБА_1 додаткових витрат на сина ОСОБА_3 , зокрема, лікування дитини у лікарів стоматолога і ортодонта в розмірі 2120 грн., лікаря окуліста в розмірі 1119 грн., лікаря гомеопата в розмірі 816 грн., витрат на канцелярське приладдя в розмірі 1181 грн. 40 коп., ортопедичне взуття в розмірі 4090 грн. та відвідування сином гуртків у розмірі 4980 грн., що загалом складає 14306 грн. 40 коп., у суді визнав. Заперечував він у цій частині позову лише в частині віднесення до додаткових витрат на дитину вартості консультації у лікаря ортопеда в розмірі 480 грн. та вартості придбаного синові одягу для літнього відпочинку в розмірі 1483 грн. 19 коп.

Позивач ОСОБА_1 у суді пояснила, що відповідно до заключення лікаря ортопеда синові сторін Богдану встановлений діагноз плоско-вагульсна деформація стоп, тому дитині рекомендовано носіння індивідуальних ортопедичних устілок, за консультацію у лікаря ортопеда нею сплачено кошти в розмірі 480 грн., що підтверджується копією чеку № 541146 від 12 липня 2019 року. Також позивач вказувала на те, що влітку 2019 року син ОСОБА_3 знаходився на оздоровчому відпочинку в Одеській області, тому для відпочинку дитині нею було придбано одяг на загальну суму 1483 грн. 19 коп., що підтверджується фіскальними чеками магазину "Антошка" від 17 червня та 27 липня 2019 року.

Вирішуючи питання про віднесення цих понесених позивачем ОСОБА_1 витрат до особливих обставин, суд вважає, що дані витрати безпосередньо пов`язані з лікуванням та оздоровленням дитини, тому вони в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину.

Таким чином, судом встановлено та позивачем ОСОБА_1 у суді доведено, що нею фактично понесено додаткові витрати на сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальному розмірі 16269 грн. 59 коп., які підлягають компенсації.

Заявляючи вимоги про стягнення фактично понесених додаткових витрат на сина сторін ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 повністю всю суму понесених нею додаткових витрат на дитину в розмірі 16269 грн. 59 коп., посилаючись на те, що останній має можливість сплатити даний розмір коштів, оскільки є фізично здоровою, працездатною особою. Також вказувала на те, що усі інші витрати, пов`язані з утриманням та розвитком сина ОСОБА_3 , вона несе самостійно.

За змістом положень ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір понесених додаткових витрат на дитину не обов`язково стягується в розмірі 50 % з іншого з батьків. Суд при визначенні розміру додаткових витрат може стягнути з відповідача більшу або меншу частину понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини, враховуючи матеріальне становище сторін.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 607/1909/16-ц погодився із присудженням з відповідача більшої частини понесених додаткових витрат (3/4 частки), враховуючи майновий стан сторін та спроможність відповідача нести такі витрати.

Із довідки № 57 від 15 листопада 2021 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Полімер-Колор", видно, що відповідач ОСОБА_2 із 04 лютого 2020 року працює у цьому товаристві, займає на даний момент посаду гальваніка, його середньомісячний дохід за період травень - жовтень 2021 року складає 13146 грн. 35 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведені обставини справи, факт проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача не всієї суми понесених додаткових витрат на дитину, а лише у розмірі 3/4 часток цих витрат, що складає 12202 грн. 20 коп., тому позов у цій частині підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь очікуваних додаткових витрат на дитину в розмірі 34235 грн., зокрема, витрат на лікування у лікарів ортодонта та ортопеда, придбання письмового столу та крісла для навчання дитини, додаткових освітніх послуг для дитини у період січень - травень 2020 року, суд дійшов висновку, що позов у цій частині вимог задоволенню не підлягає, оскільки належними і допустимими доказами в суді позивачем не доведений, медичного призначення лікування сина ОСОБА_3 суду не надано, придбання письмово столу та крісла для навчання дитини не є витратами, які зумовлені особливими обставинами, тому до додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України вони не відносяться.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про оплату додаткових витрат на дитину позивачі від сплати судового збору звільняються.

Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12202 (дванадцять тисяч двісті дві) грн. 20 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.