Справа № 2-4796/2009
Провадження № 4-с/161/119/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо зняття арешту з нерухомого майна.

Вказує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна їй стало відомо про наявність обтяження № 9251866 у вигляді арешту належного їй нерухомого майна в межах суми боргу 6194012,62 грн. Підставою обтяження є постанова державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ про відкриття провадження від 11.11.2009 року. Однак, в Єдиному реєстрі боржників відомості про ОСОБА_1 відсутні.

У відповідь на запит представника скаржника органом ДВС було повідомлено, що на виконанні Відділу перебувало виконавче провадження № 158911138 (виконавчий лист №2-4796 виданий Луцьким міськрайонним судом 04.11.2009 року про солідарне стягнення з ПП «Двері» та ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості у розмірі 6194012,62 грн.) в межах якого було накладено арешт на майно боржника. 17.12.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. У зв`язку із закінченням терміну зберігання матеріали виконавчого провадження на даний час знищені. Станом на 09.11.2021 року відкритті провадження щодо стягнення зі скаржника заборгованості у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не перебувають.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить суд визнати бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) протиправною та зняти арешт з належного їй нерухомого майна.

Представником скаржника подано до суду заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги підтримує та просить задовольнити.

Державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та представник стягувача в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 286244380 від 21.11.2021 року, а також відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 12320837, на все майно ОСОБА_1 в межах суми боргу 6194012,62 грн. накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 9251866. Підставою обтяження є постанова державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Манькута Т.В. про відкриття провадження від 11.11.2009 року (а.с.14-15, 17-19).

З матеріалів справи вбачається, що відомості про ОСОБА_1 як боржника станом на 23.11.2021 року в Єдиному реєстрі боржників відсутні (а.с.20), вказане також підтверджується інформацією з АСВП.

З відповіді Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 57399 від 10.11.2021 року вбачається, що згідно даних АСВП на виконанні Першого ВДВС перебувало виконавче провадження № 158911138 (виконавчий лист №2-4796 виданий Луцьким міськрайонним судом 04.11.2009 року про солідарне стягнення з ПП «Двері» та ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості у розмірі 6194012,62 грн.). Державним виконавцем згідно заяви стягувача 11.11.2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника). 17.12.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Повторно вказаний виконавчий документ на адресу відділу не надходив. Крім того, станом на 09.11.2021 року відкритті провадження щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не перебувають (а.с.22-24).

Відповідно до ч. 1ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, приписами частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету накладення арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч. 1,2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що була чинна на час повернення виконавчого документу стягувачеві), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Належними та допустимими доказами підтверджено, що рішення суду на примусовому виконанні не перебуває, виконавче провадження в межах якого було накладено арешт завершено провадженням, повторно з виконавчим документом №2-4796 до органу ДВС в межах строків встановлених законом стягувач не звертався, арешт майна протягом тривалого часу продовжує бути чинним, що позбавляє власника на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном.

Таким чином, державний виконавець не вчинив вимог Закону при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, і в даному випадку його бездіяльність створює перешкоди для реалізації права власності скаржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та відсутність правових підстав обтяження майна боржника ОСОБА_1 , накладеного державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку в межах ВП № 15891138.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - задовольнити.

Визнати бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) протиправною та зобов`язати державного виконавця скасувати арешт майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні № 15891138, накладений постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ Манькута Тараса Вікторовича від 11 листопада 2009 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 02 грудня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк