Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2021 Справа №607/12818/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря Стус К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 2/21частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору, членами якого окрім голови колгоспного двору ОСОБА_3 , станом на 01.07.1990 року, були ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1970 році, тобто у період до 15.01.1991року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Таким чином всім членам колгоспного двору належить на праві власності по 1/7 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 спадкова справа не заводилась, усе майно успадкував її син ОСОБА_3 , який вступив в управління майном 1/7 частиною. Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, а саме 2/7 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, з яких 1/7 частина після смерті його матері ОСОБА_8 та 1/7 частина його - як члену колгоспного двору. У справах приватного нотаріуса Тернопільського нотаріального округу Кравець Т. В. заведена спадкова справа №39/2021 після смерті ОСОБА_3 за заявою сина ОСОБА_1 . Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями, які прийняли спадщину за законом є дружина ОСОБА_4 та діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, який необхідний для видачі свідоцтва на спадщину.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак попередньо подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, попередньо подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини.

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору,

Відповідно до довідки №184 від 24.06.2020 року головою колгоспного двору, станом на 01.07.1990 року, був ОСОБА_3 , 1940 року народження, а членами двору дружина ОСОБА_4 , 1938 року народження; дочка ОСОБА_2 , 1964 року народження; зять ОСОБА_5 , 1962 року народження; онук ОСОБА_6 , 1984 року народження; онука ОСОБА_7 , 1987 року народження; ОСОБА_8 , 1912 року народження, яка померла 1990 році.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 21.10.2020 року №1346, будинковолодіння в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994року).

Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1970 році (копія технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації за станом на 19.10.2020 року, додається), тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Таким чином, всім членам колгоспного двору, якими є ОСОБА_3 , 1940 року народження, ОСОБА_4 , 1938 року народження; ОСОБА_2 , 1964 року народження; ОСОБА_5 , 1962 року народження; ОСОБА_6 , 1984 року народження; ОСОБА_7 , 1987 року народження; ОСОБА_8 , 1912 року народження, належить на праві власності по 1/7 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 78,9 км. в., з яких житлова 64,6 м2., який знаходиться в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 28.01.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільської області Управління державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 21.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на майно, а саме: 1/7 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , із спадкодавцем були зареєстровані: син ОСОБА_3 , 1940 року народження, невістка ОСОБА_4 , 1938 року народження; онука ОСОБА_2 , 1964 року народження; зять сина ОСОБА_5 , 1962 року народження; правнук ОСОБА_6 , 1984 року народження; правнука ОСОБА_7 , 1987 року народження; онук ОСОБА_1 , 1970 року народження, про що видано довідку №28 від 01.02.2021 року.

Таким чином, спадкоємцем майна ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син ОСОБА_3 , 1940 року народження, який вступив в управління майном - 1/7 частиною житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 19.02.1996 року Смиковецькою сільською Радою народних депутатів, актовий запис №3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, а саме: 2/7 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 , з яких 1/7 частина після смерті його матері ОСОБА_8 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/7 частина його - як члену колгоспного двору.

На день смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із спадкодавцем були зареєстровані дружина ОСОБА_4 , 1938 року народження; дочка ОСОБА_2 , 1964 року народження; зять ОСОБА_5 , 1962 року народження; онук ОСОБА_6 , 1984 року народження; онука ОСОБА_7 , 1987 року народження; син ОСОБА_1 , 1970 року народження, про що видано довідку №184 від 24.06.2020 року.

Таким чином, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є: дружина ОСОБА_4 (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_3 від 23.08.1960 року); дочка ОСОБА_2 (свідоцтво про народження ОСОБА_10 серія НОМЕР_4 від 08.08.1964 року та свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 від 05.11.1983 року); син ОСОБА_1 (свідоцтво про народження ОСОБА_1 серія і- НОМЕР_6 від 11.12.1970 року).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим Смиковецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області 21.08.2013 року, актовий запис № 16.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 липня 2021 року № 74/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 ), який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавці не отримали за життя правовстановлюючих документів на належне майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/21 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/21 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: с. Смиківці, Тернопільського району Тернопільської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_9 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич