П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/2066/19

Номер провадження № 22-ц/824/12656/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Соколової В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу Омельченка Івана Володимировича в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А. М., у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , з урахуванням подальших уточнень, про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 грудня 2008 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , правонаступником якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, згідно якого останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 770 000 доларів США з терміном повернення - до 11 квітня 2009 року.

11 лютого 2010 року відповідач сплатив на користь позивачів в рахунок погашення заборгованості 50 000 доларів США.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2012 року у справі № 2605/6487/12 з відповідача на користь позивачів у рівних частинах стягнуто суму позики та 3% річних у загальному розмірі 5 997 244 грн. 22 коп.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання за договором позики та вищевказаного рішення суду, 11 лютого 2016 року сторони дійшли згоди та уклали усний договір про те, що зобов`язання за договором від 11 грудня 2008 року припиняється та виникає нове, а саме повернути позивачам заборгованість в розмірі 2 600 000 доларів США. Крім того, договором від 11 лютого 2016 року сторони погодили нарахування процентів на рівні облікової ставки НБУ, після чого, відповідачем було повернуто позивачам 100 доларів США.

На підтвердження укладення договору від 11 лютого 2016 року та повернення 100 доларів США відповідачем було надано позивачам розписку.

04 лютого 2019 року АО «Етерна Ло» в інтересах позивачів звернулося до відповідача із вимогою сплатити борг, разом з тим, борг відповідачем сплачено не було.

На думку позивачів, оскільки у відносинах сторін з`явилась новація, вони мають право звертатися до суду із позовом про повернення боргу у розмірі 1 879 900 доларів США, оскільки щодо стягнення іншої частини вимог у розмірі 720 000 доларів США вже існує рішення Оболонського районного суду міста Києва.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 ркоу (т. ІІ а.с. 55-59) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 26 липня 2021 року Омельченко І. В. в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просив рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачів у рівних частинах суму основного боргу у розмірі 1 879 900 доларів США, проценти від суми позики у розмірі 1 360 298,88 доларів США та судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 11 грудня 2008 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , правонаступником якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики згідно якого, останній отримав кошти у сумі 770 000 доларів США з терміном погашення боргу - до 11 квітня 2009 року.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_4 зобов`язань за договором позики, 07 травня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2012 року у справі № 2605/6487/12 стягнуто з відповідача на користь позивачів у рівних частинах суму позики та 3% річних у загальному розмірі 5 997 244 грн. 22 коп.

Скаржники зазначають, що 11 лютого 2016 року між ними та відповідачем було укладено усний договір за яким, сторони погодили, що зобов`язання за договором від 11 грудня 2008 року припиняється та виникає нове, а саме повернути скаржникам борг у сумі 2 600 000 доларів США. Зазначеним договором сторони погодили нарахування процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ.

На підтвердження зазначеного усного договору 12 лютого 2016 року відповідачем надано розписку відповідно до якої, останній визнав свій борг станом на 11 лютого 2015 року у сумі 2 600 000 доларів США, що за вирухаванням 100 доларів США, які були сплачені на користь скаржників 12 лютого 2016 року, складає 2 599 900 доларів США.

04 лютого 2019 року АО «Етерна Ло» в інтересах позивачів звернулося до відповідача із вимогою сплатити борг, разом з тим, борг відповідачем сплачено не було.

Скаржники зазначають, що договір від 11 лютого 2016 року є новацією, і відповідно 11 лютого 2016 року у відповідача виникло нове зобов`язання перед скаржниками щодо повернення коштів, оскільки: зазначений договір укладений між тими самими сторонами, що і первісний; нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване на його зміну; на момент вчинення новації первинне зобов`язання було чинне; новація була вчинена в усній формі; сторони дійшли згоди та мали намір вчинити новацію, що підтверджується розпискою від 12 лютого 2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник скаржників - адвокат Омельченко І. В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник відповідача - адвокат Гриньковський С. П. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення боргу у сумі 1 879 900 доларів США суд першої інстанції виходив з того, що розписка, на яку посилаються позивачі, не була підставою для виникнення новаційного зобов`язання. Позивачі не передавали відповідачу будь-яких додаткових грошових коштів, крім тих, що були обумовлені договором позики від 11 грудня 2008 року. Крім того, угоди про припинення первісного зобов`язання сторони не дійшли. Таким чином, відсутні підстави вважати, що між сторонами відбулась новація боргу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачів відсотків за користування кредитом суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження того, що між сторонами було обумовлено процентну ставку у зазначеному позивачами розмірі.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 11 грудня 2008 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (позикодавці) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір позики згідно умов якого, останній отримав у позику грошові кошти у розмірі 770 000 доларів США з терміном повернення в строк до 11 квітня 2009 року (т. І а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (т. І а.с. 73), його правонаступником є ОСОБА_3 (т. І а.с. 74; 75).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2012 року у справі № 2605/6487/12, позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у рівних частинах суму позики 5 754 960 грн. та 3 % річних від простроченої суми 242 284 грн. 22 коп. (т. І а.с. 68-70).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві № 40508045 від 05 листопада 2013 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів виданих на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2012 року у справі № 2605/6487/12 (т. І а.с. 71; 72).

Із розписки від 12 червня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 згоден і підтверджує, що станом на 11 лютого 2015 року його заборгованість за договором позики від 11 грудня 2008 року складає еквівалент 2 600 000 доларів США, в рахунок погашення цієї суми він передає 100 доларів США (т. І а.с. 20).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з приписів ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно ст.. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 609/67/18 (провадження № 61-43444св18) зазначив, що до умов новації віднесено такі: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться в частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати в договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що випливає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Умови новації є необхідними і достатніми для вчинення новації.

Таким чином, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.

Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу.

Так, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 як на підставу для стягнення боргу у зазначеному ними розмірі, посилаються на розписку від 12 червня 2016 року написану ОСОБА_4 , як на новацію боргу.

Разом з тим, зі змісту вищевказаної розписки не вбачається, що сторони виявили бажання припинити первісне зобов`язання за договором позики грошей від 11 грудня 2008 року, та змінити його іншим, що вказує на відсутність наміру сторін вчинити новацію.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2012 року у справі № 2605/6487/12, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у рівних частинах суму позики за договором позики грошей від 11 грудня 2008 року 5 754 960 грн. та 3 % річних від простроченої суми 242 284 грн. 22 коп.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві № 40508045 від 05 листопада 2013 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів виданих на виконання вищевказаного рішення суду.

Таким чином, первісне зобов`язання виконується, дій щодо припинення виконання зазначеного рішення суду, сторонами не приймалося.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів заборгованості у зазначеному ними розмірі.

Так, оскільки суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції в тому, що між сторонами не виникло новаційного зобов`язання, підстави для стягнення процентів, які нібито в усній формі були обумовлені між сторонами 12 червня 2016 року, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів боргу у зазначеному ними розмірі.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржників на розписку від 12 червня 2016 року написану ОСОБА_4 , як на новацію боргу, оскільки з її змісту не вбачається, що сторони виявили бажання припинити первісне зобов`язання та змінити його новим, що вказує на відсутність наміру сторін вчинити новацію.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржників на те, що нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване на його зміну, оскільки як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання щодо сплати боргу за договором позики від 11 грудня 2008 року виконується на підставі рішення суду про стягнення боргу, доказів зворотного, матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на те, що новація була вчинена в усній формі, не підтверджується належними доказами, а відтак, є безпідставним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Омельченка Івана Володимировича в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

В. В. Соколова