Провадження № 2-з/760/1176/21
Справа № 760/9406/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

09 листопада 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 29-В, оф. 1 ) про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

14.04.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 12.04.2021, за підписом позивача, в якій ОСОБА_2 просить поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши:

- квартиру номер АДРЕСА_3 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину на однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- автомобіль марки MITSUBISHI, модель COLT, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_4 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «COLT», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_4 ;

- автомобіль марки «HYUNDAI», модель 130, реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_6 - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «HYUNDAI», модель «І30», реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_6 ;

- земельну ділянку розташовану на території Київської області, Васильківського району, с. Іванковичі, вул. Степова , кадастровий номер земельної ділянки - :01:009:0598, площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- за ОСОБА_2 право власності на 1/2 земельної ділянки, розташованої на території Київської області, Васильківського району, с. Іванковичі, вул. Степова кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0598, площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- земельну ділянку розташовану на території Київської області. Бориспільського району, с. Жовтневе, кадастровий номер земельної ділянки :02:009:0055 площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- за ОСОБА_2 право власності на 1/2 земельної ділянки, розташованої на території Київської області, Бориспільського району, с. Жовтневе, кадастровий номер земельної ділянки - :02:009:0055 площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13.05.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження.

01.07.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить:

1) Визнати об`єктом права спільного сумісного майна подружжя наступне майно:

- земельну ділянку площею 0,121 га, що розташована в Київській області Обухівському районі, смт. Козин, вул. Лугова , та придбана для будівництва житлового будинку;

- земельну ділянку площею 0,1369 га, що розташована в Київській області, Обухівському районі, смт. Козин та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером :05:109:0094;

- об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 66,3 кв.м., загальною площею 335,5 кв.м., навіса літ. Б, гаражу літ. В, навісу літ. Г, майстерні літ. Д, літньої кухні літ. Е, погрібу літ. Ж, сараю літ. Е, убиральні літ. И, хвіртки №1, воріт №2, огорожі №3, трубчатого колодязю №4, каналізаційного колодязю №5, вимощенню №6, огорожі № 7.

- квартиру АДРЕСА_3 ;

- автомобіль марки «MITSUBISHI», модель «COLT», реєстраційний номер НОМЕР_3 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_4 ;

- автомобіль марки «HYUNDAI», модель «I30», реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_6 ;

- грошові кошти банківського вкладу в сумі 20 000,00 доларів США з нарахованими процентами;

- грошові кошти банківського вкладу в сумі 70 000,00 грн з нарахованими процентами.

2) Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку:

- земельної ділянки площею 0,121 га, що розташована в Київській області Обухівському районі, смт. Козин, вул. Лугова , та придбана для будівництва житлового будинку;

- земельної ділянки площею 0,1369 га, що розташована в Київській області, Обухівському районі, смт. Козин та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером :05:109:0094;

- об`єкта незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 66,3 кв.м., загальною площею 335,5 кв.м., навіса літ. Б, гаражу літ. В, навісу літ. Г, майстерні літ. Д, літньої кухні літ. Е, погрібу літ. Ж,,сараю літ. Е, убиральні літ. И, хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі №3, трубчатого колодязю № 4, каналізаційного колодязю № 5, вимощенню № 6, огорожі № 7;

- квартири АДРЕСА_3 ;

- автомобіля марки «MITSUBISHI», модель «COLT», реєстраційний номер НОМЕР_3 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_4 ;

- автомобіля марки «HYUNDAI», модель «І30», реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_6 .

3) Виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя у сумі 10 000,00 доларів США з нарахованими по вкладу відсотками і 35 000,00 грн з нарахованими по вкладу відсотками та стягнути їх з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.07.2021 для розгляду зазначеного зустрічної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Матеріали зустрічного позову фактично передано судді по реєстру 26.07.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.07.2021 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

25.10.2021 до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову, в якій він просить:

- визнати об`єктом права спільного сумісного майна подружися земельну ділянку площею 0,1205 га, що розташована в Київській області, Обухівському районі, смт. Козин; кадастровий номер :05:109:0003;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1205 га, що розташована в Київській області, Обухівському районі, смт. Козин; кадастровий номер: :05:109:0003;

- скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) на земельну ділянку площею 0,1205 га, кадастровий номер: :05:109:0003, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, здійснену 13.05.2021 15:52:50 державним реєстратором Марченко Анастасією Володимирівною, Козинська селищна рада Обухівського району Київської області;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58183311 від 18.05.2021 11:26:53 державного реєстратора Марченко Анастасії Володимирівни, Козинська селищна рада Обухівського району Київської області.

Щодо заяви про забезпечення позову та її обґрунтування

02.11.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява про забезпечення позову, датована 02.11.2021, за підписом представника позивача за зустрічним позовом ( ОСОБА_1 ) - адвоката Юрченко А.О. (діє на підставі ордеру), в якій ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту:

- на земельну ділянку площею 0,1369 га, що розташована в Київській області, Обухівському районі, смт. Козин та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером :05:109:0094.

- на грошові кошти в сумі 35 000,00 грн, що розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_8 від 23.10.2018 і 10 000,00 доларів США на депозитному рахунку № НОМЕР_9 від 23.10.2018, які відкриті на ім`я ОСОБА_2 .

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.11.2021 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Заяву фактично передано судді по реєстру 05.11.2021 о 16:45.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована, зокрема, наступним:

«… за зустрічними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 предметом позову є грошові кошти банківських вкладів в сумі 20 000,00 доларів США і 70 000,00 грн, які ОСОБА_1 просить визнати об`єктом права спільної сумісною власністю подружжя з їх відповідним поділом.

ОСОБА_1 є пенсіонером і отримує невелику пенсію, має захворювання і потребує оперативного втручання, тому йому потрібні грошові кошти, які він розраховує отримати в разі задоволення його зустрічного позову. Письмові докази з цього приводу були ним долучені до заяви про розстрочку сплати судового збору від 30.06.2021, яку від подав через канцелярію суду 01.07.2021 разом із заявою про забезпечення позову.

В ухвалі суду від 28.07.2021 суд звернув увагу на те, що «відмова у задоволенні клопотання про забезпечення позову не позбавляє особу права звернутись повторно з заявою про забезпечення позову навівши нові мотивування та надавши всі необхідні докази на підтвердження такого клопотання».

Ухвалами суду від 28.07.2021 та від 13.09.2021 була витребувана інформація у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10026/0538 філії - ГУ м. Києву та Київській області. Так, відповідно до інформації від року на депозитному рахунку ОСОБА_2 №1 від 23.10.2018 року розміщений вклад в сумі 70000,00 грн., на депозитному рахунку №1 від 23.10.2018 року - вклад в сумі 20000,00 доларів США.

Зі слів позивача за зустрічним позовом 26.10.2021 року відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 повідомила його про те, що вона зняла всі грошові вклади з рахунків, які були відкриті на її ім`я в АТ «Державний ощадний банк України» ( вище вказані грошові кошти).

27.10.2021 ОСОБА_1 через канцелярію суду подав клопотання про витребування доказів, а саме: інформації щодо наявних грошових коштів в іноземній валюті та національній валюті України на рахунках ОСОБА_2 в АТ «Державний ощадний банк України».

З урахуванням вище викладеного, у позивача за зустрічним позовом є всі підстави вважати, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 своїми діями намагається приховати майно, яке було набуто подружжям під час шлюбу, і зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

Тому у ОСОБА_1 є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 може відчужити спірну земельну ділянку площею 0,1309 га. на користь третьої особи, що в разі задоволення зустрічного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Враховуючи викладене, заявник просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Мотиви суду

Суд враховує, що згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводився без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

[…] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

[…] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 760/5582/20 (провадження № 61-12876св20) викладено правову позицію згідно з якою:

«Частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Позов забезпечується , зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) вказано: «те, що відповідачка проживає у будинку впродовж десяти років і після державної реєстрації її права власності на нього ще не вчинила дії, що могли би підтвердити намір відчужити будинок, зокрема, не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не спростовують висновки суду про наявність у відповідачки як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись будинком, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував апеляційний суд, є домірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2021 № 643/12369/19 (провадження № 61-21685св19) вказано:

«Верховний Суд виходить з того, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суди встановили, що між сторонами існує спір щодо квартири АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Оцінивши доводи касаційної скарги Верховний Суд зазначає таке.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову».

Суд враховує, що предметом спору за зустрічною позовною заявою у даній справі є, зокрема, визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1369 га, що розташована в Київській області, Обухівському районі, смт. Козин та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером :05:109:0094 та виділення у власність ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме у сумі 10 000,00 доларів США з нарахованими по вкладу відсотками і 35 000,00 грн з нарахованими по вкладу відсотками шляхом їх стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що між сторонами дійсно існує спір.

Наразі суд вбачає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, що свідчить про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, з огляду на що дійшов висновку щодо необхідності застосування в даному випадку визначених заявником заходів забезпечення позову.

При цьому суд вважає, що відповідний вид забезпечення позову (накладення арешту на земельну ділянку та грошові кошти є співмірними з заявленими позовними вимогами, та застосування такого виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача за зустрічним позовом. Крім того, такі заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Вжиття вказаних заходів забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки вказані заходи спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідача.

При цьому, одним із завдань цивільного судочинства у відповідності до вимог ст. 2 ЦПК України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельну ділянку та суми грошових коштів є адекватним, співрозмірним з заявленими позивачем за зустрічним позовом вимогами та ефективним способом забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час розгляду даної справи існує об`єктивна необхідність вжиття вказаних заходів до забезпечення позову, зважаючи на адекватність визначених заходів забезпечення позову по відношенню до заявлених позовних вимог за зустрічним позовом, на забезпечення яких вони вживаються.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову, зокрема, за вмотивованим клопотанням учасника справи, якщо останній заперечуючи в ході розгляду справи спростує підстави для накладення арешту (зокрема, на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківській установі) в межах оспорюваної суми, зазначивши, яким чином накладення арешту на грошові кошти на відкритих ним рахунках в банківській установі в межах оспорюваної суми порушує його права, вкаже про наявність у нього на відкритих ним рахунках в банківських установах достатньої кількості грошових коштів, про наявність іншого майна (із конкретизацією переліку та вартості), що в сукупності свідчитимуть про можливість реального та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Наразі матеріалами справи імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позову в разі невжиття визначених заходу до забезпечення позову, не спростована.

Підсумки

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача за зустрічним позовом щодо необхідності вжиття заходів забезпечення, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, - суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

За змістом ч. 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Аналогічна норма міститься у п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України за змістом якої окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (від 02.11.2021) в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1369 га, що розташована в Київській області, Обухівському районі, смт. Козин та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером :05:109:0094.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 35 000,00 грн, що розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_8 від 23.10.2018 і 10 000,00 доларів США на депозитному рахунку № НОМЕР_9 від 23.10.2018, які відкриті на ім`я ОСОБА_2 .

Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 29-В, оф. 1 ).

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення (ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 11 ст. 153 ЦПК).

Суддя Л. Л. Зуєвич