Справа № 754/4692/20
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

за участю представника відповідача Невкритого В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

23.04.2020 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва відкрито провадження по вищезазначеній справі, призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відстрочено позивачу ОСОБА_2 сплату судового збору в розмірі 5200,00грн до закінчення строку карантину, плюс 30 днів після карантину, але не пізніше як до ухвалення судового рішення по справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.04.2021 скасована ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2021 про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в підготовче засідання та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.04.2021 призначено справу до підготовчого засідання.

Відповідно до ухвали суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 09.06.2021, суд на місці ухвалив закрити підготовчий розгляд справи та призначити до розгляду справи по суті.

30.08.2021 в судовому засіданні, суд заслухав вступне слово позивача ОСОБА_2 та представника відповідача - адвоката Невкритого В.Ю. (згідно до ст.227 ЦПК України), відповідно до ст.230 ЦПК України були допитані свідки та оголошена в судовому засіданні перерва до 26.10.2021 для виклику експерта і підготовки учасників справи до судових дебатів.

26.10.2021 в судовому засіданні, судом досліджувався висновок експерта та з`ясовувалась суть висновку з поставленням запитань експерту (згідно до ст. 239 ЦПК України) та закінчилось з`ясування обставин та перевірка їх доказами. Судом задоволено клопотання позивача для надання часу до підготовки до судових дебатів, оголошена перерва до 02.11.2021.

Однак 01.11.2021 до суду в системі «Електронний суд» від позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про перенесення судового засідання, яке призначене на 02.11.2021 у зв`язку з підвищенням епідеміологічної небезпеки поширенням COVID-19.

02.11.2021 судом вирішено задовольнити клопотання позивача про надання перерви в судовому засіданні до 03.12.2021. Крім того судом здійснено нагадування позивачу про необхідність сплатити судовий збір за подання позовної заяви, відповідно до ухвали суду від 23.04.2020.

16.11.2021 позивачу ОСОБА_2 направлений лист-повідомлення про необхідність сплати судового збору та попереджено проте, що у разі не сплати судового збору позовна заява буде залишена без розгляду (п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України). Зазначений лист-повідомлення позивач ОСОБА_2 отримав на електронну адресу/пошту зазначену у позовні заяві та зареєстрованій в системі «Електронний суд».

Однак 03.12.2021 в системі «Електронний суд» повторно надійшло клопотання про перенесення судового засідання, яке призначене на 03.12.2021 у зв`язку з підвищенням епідеміологічної небезпеки поширенням COVID-19, доказів відсутності можливості з`явитися в судове засідання для виступу в судових дебатах позивачем до свого клопотання не додана, як і не доданий доказ про сплату судового збору.

Від представника відповідача - адвоката Невкритого В.Ю., 03.12.2021 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача без поважних причин і несплатою позивачем судового збору за подання позову до суду, та вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00грн. Справу слухати за відсутності відповідачки та її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 2 та 5 статті 12 ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно із ч. 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Отже судом установлено, що вимоги ухвали суду від 23.04.2020 позивачем не виконанні, докази сплати судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення по справі позивачем не надано.

До того ж позивачем не надано жодних доказів про неможливість сплати судового збору в повному обсязі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати процесуальні дії у встановленому законом або судом строки.

Частина 1 статті 44 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.2 ст. 136 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Отже враховуючи, що судом закінчились з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами і перейшли до завершальної процесуальної стадії судового розгляду справи, а саме до судових дебатів та ухвалення рішення, а позивач до визначеного судом строку не сплатив судовий збір, і тому позовна заява залишається без розгляду відповідно до п. 8 ч.1ст. 257 ЦПК України, провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у раз закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_3 в суді здійснював адвокат Невкритий В.Ю. на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги від 22.02.2021; Додатку № 2 про затвердження розміру гонорару від 13.05.2021; Додатку №3 про збільшення гонорару адвоката від 03.11.2021; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2769; Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №005808; Ордеру на надання правої допомоги.

Відповідно до пунктів 1.4 та 1.6. Додатку №3, сторони погодили вартість надання правничої (правової) допомоги (гонорар) у розмірі 20000,00грн; гонорар за даним договором, має буде сплачений клієнтом на користь АО, не пізніше шести місяців, після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 20000,00грн відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та не суперечить принципу розподілу таких витрат.

До того ж, суд вважає, що дії позивача ОСОБА_2 щодо не сплати судового збору за подання позову необґрунтовані, що призвело до вирішення постановити ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду. Однак зі сторони Адвокатського об`їдання фактично надані послуги, що підтверджується наявними у справі доказами, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом відповідача належного захисту в суді, тому заява про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача в розмірі 20000,00грн підлягає до задоволення, оскільки відповідає розумному розміру.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 44, 136, 175-177, 133, 134, 137, 141, 142, 257, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди- залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані з розглядом справи на правничу допомогу в розмірі 20000,00грн (двадцять тисяч гривень).

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, заявник має право знову звернутись до суду з аналогічним позовом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.12. 2021 року.

Суддя В.В. Бабко