Справа № 466/5009/20 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/2116/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м.Львів

Справа № 466/5009/20

Провадження № 22ц/811/2116/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова, ухвалене у м.Львові 29 січня 2021 року у складі судді Баєвої О.І., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

3 липня 2020 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б-н від 25 липня 2008 року. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 3 травня 2020 року допустив заборгованість у розмірі 31 004,48 грн., з яких: 22 031,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 22 031,45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7 258,53 грн.- заборгованість за простроченими відсотками, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1 464,50 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржує позивач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку. Посилається на доводи позовної заяви.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4 і 5 статті 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наступним.

ОСОБА_2 звернувся до АТ «КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б-н від 25 липня 2008 року.

Позивач посилається на те, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

З розрахунків заборгованості, наданих банком, вбачається, що станом на 3 травня 2020 року ОСОБА_1 допустив заборгованість у розмірі 31 004,48 грн., з яких: 22 031,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 258,53 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1 464,50 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок підписаний представником АТ КБ «ПриватБанк» без вказання будь-яких даних, що його ідентифікують.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Встановлено, що як на доказ укладення кредитного договору між банком та ОСОБА_1 позивачем надана анкета-заява відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Суд посилається на те, що анкета-заява не містить відомостей про оформлення ОСОБА_1 кредитного договору на умовах, обумовлених у позові.

Позивач не надав підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, відомостей про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Така анкета-заява взагалі не містить ніяких відоммостей щодо обрання ОСОБА_1 банківських послуг, крім особистих даних та підпису останнього.

АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредитної картки «Універсальна» та розміру наданого кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій ОСОБА_1 не є можливим.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в позові, оскільки доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору.

Судом не встановлено факту укладання кредитного договору, суми кредитної заборгованості, розміру відсотків, під які видавався кредит, та строку дії кредитного договору.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Підписавши заяву, фізична особа приєднується до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що стверджує особистим підписом. У заяві зазначено, що відповідач проінформований про умови кредитування.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків.

З анкети-заяви вбачається, що відповідач висловив згоду на укладення договору та особистим підписом підтвердив, що ця заява, разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, який неодноразово змінювався.

Відповідачем отримано кредитну картку, відкрито картрахунок. Картки для ОСОБА_1 пере випускалися, всього він отримав 11 карток з терміном дії від 25 липня 2008 року до 27 квітня 2018 року. Випискою по рахунку ОСОБА_1 стверджується, що він активно користувався кредитними коштами (проводив розрахунки, поповнення картки). Позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , який не спростовано. Штраф нарахований за 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідач не брав участі у справі, не заперечував проти позову, не спростував доводи позивача. Схваленням правочину можуть бути будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину; зокрема, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача.

Таку позицію висловив Верховний Суд, зокрема, у справі № 724/970/20 (постанова від 7 квітня 2021 року), у справі № 284/157/20 (постанова від 2 грудня 2020 року), у справі № 753/10779/16-ц (постанова від 29 липня 2020 року), у справі № 204/2972/20 (постанова від 26 травня 2021 року).

Кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25 липня 2008 року, в якій погоджено відсоткову ставку у розмірі 3% на місяць, відповідно - 36 % на рік.

25липня 2008 року відповідачем підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо.

Сторонами про укладенні Кредитного договору обумовлені умови такого договору.

З часу укладення кредитного договору пройшло 13 років. ОСОБА_1 не звертався в банк щодо неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентної ставки і повністю з такою погодився, про що свідчить підписання заяви та довідки, у яких містяться умови договору, користування кредитними коштами та погашення, які він здійснював.

У постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 382/327/18) Верховний Суд зазначив, що саме відповідач має спростувати, що підпис, який міститься у довідці про умови кредитування йому не належить. Натомість суди, не маючи повноважень представляти інтереси сторони, зазначили, що підпис, який міститься у довідці, їй не належить. Сторона цю обставину не спростувала.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 липня 2020 року (справа № 753/10779/16-ц) якщо особа, підтверджує підписання цього договору або схвалює даний правочин своїми наступними діями, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання такого договору неукладеним або недійсним. Під схваленням правочину можутьрозумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в томучислі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання длявикористання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеногоправочину.

Схвалення та виконання договору відповідачем щодо користуваннякоштами банку та сплати відсотків у встановленому банком розміріпідтверджується випискою по рахунку, де зазначені відповідні операції, а також операції щодо часткового повернення коштів та сплати відсотків, тобто виконання договору відповідачем.

Позивач надав докази на підтвердження виконання ним умов кредитного договору щодо надання кредитних коштів, зокрема виписку з особового рахунку клієнта банку.

Відповідач не довів повернення цих коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Є встановленим, що відповідач здійснював погашення кредитної заборгованості та відсотків, що свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору. Користуючись кредитними коштами та послугами банку, відповідачу були відомі і зрозумілі умови договору.

Оскільки відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, з урахуванням встановленого та вимог ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, належить зробити висновок про невиконання ним умов кредитного договору та порушення прав банку, які підлягають судовому захисту.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу банку належить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 31 004,48 грн., з яких: 22 031,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 258,53 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1 464,50 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок відповідає умовам договору, зазначеним у заяві та довідці, підписаним відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 2 102 грн. сплаченого судового збору при зверненні з позовом до суду та 3 135 грн. сплаченого судового збору у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку, всього: 5 237 грн.

Керуючись: ст. ст. 141, 367, п. 1, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року скасувати прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, Код , рах. № НОМЕР_2 , МФО №3052990) 31 004,48 грн. (тридцять одну тисячу чотири грн. 48 коп.) та 5 237 (п`ять тисяч двісті тридцять сім) грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено і підписано 25 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді