ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року

м. Харків

справа №623/1692/21

провадження №22-ц/818/5370/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2021 року, постановлене у складі судді Герцова О.М.,

УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК ЄАПБ») звернулось до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №1518840 в розмірі 37320 грн., з яких: 12000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 648 грн. сума заборгованості за відсотками; 24672 грн. сума заборгованості за пенею; а також понесені судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1518840 від 18.11.2019. 23.04.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК "ЄАПБ"» було укладено договір факторингу №23042020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК "ЄАПБ"» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі за договором №1313414 від 25.09.2019. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №23042020 від 23.04.2020 ТОВ «ФК "ЄАПБ"» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37320 грн. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача були направлені повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включено персональні дані відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. З моменту отримання права вимоги до відповідача, з 23.04.2020, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2021 року позов ТОВ «ФК ЄАПБ» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №1518840 від 18.11.2019 в сумі 12648 грн. та судові витрати за сплачений судовий збір в розмірі 769,53 грн., а всього 13417,53 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що до ТОВ «ФК ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1518840 від 18.11.2019 у розмірі 34320 грн. В зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду доказів належного виконання ним умов кредитного договору, суд вважав вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими. Суд дійшов висновку, що встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню заборгованість за кредитом та заборговані відсотки, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення пені суд вважав такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідач зареєстрований в м. Ізюм, а згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», з 14.04.2014 забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «ФК ЄАПБ» залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржуване рішення є незаконним і необгрунтованим; судом не в повному обсязі були досліджені матеріали справи. Так, ОСОБА_1 18.11.2019 договір кредиту №1518840 з ТОВ «Авентус Україна» не укладав, до вказаної установи не звертався і жодних грошових коштів не отримував. Про викладене свідчить відсутність у спірному договорі підпису відповідача, який би підтверджував факт укладання договору. В наданому позивачем паспорті споживчого кредиту відсутні посилання на номер укладеного договору, а в графі «Підпис клієнта» міститься інформація про підписання електронним підписом 18.11.2019, 22:43:37. Судом першої інстанції не враховано, що кредитний договір від 18.11.2019 не містить інформації стосовно того, що його укладено із застосуванням електронного підпису. До позовної заяви не надано жодного доказу укладення між сторонами спірного договору і його підписання із застосуванням електронного підпису. Так, відсутня заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки із підписом, відсутні докази укладення між сторонами угоди щодо надання доступу до системи клієнт-банк/інтернет клієнт-банк. Додані до позовної заяви копії паспорту та картки ІПН відповідача до спірного договору не відносяться і невідомо яким чином отримані позивачем. Апелянт вважає, що викладене свідчить про відсутність доказів отримання ним кредиту на договірній основі. Між тим, правовою підставою позову банку є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору; також позивачем не доведено підставність користування ОСОБА_1 кредитними коштами банку. Вважає, що з цих підстав оскаржуване рішення має бути скасовано.

Генеральним директором ТОВ «ФК ЄАПБ» надано відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив обгрунтовує тим, що суд першої інстанції прийняв справедливе, вмотивоване рішення з дотриманням процесуальних та матеріальних норм. Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно умов спірного кредитного договору його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua/assets/uploads/public/pravila_18.03.2019.pdf. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Зазначені Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 Цивільного кодексу (далі ЦК) України на укладення договору та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. При цьому, розділом 5 указаних Правил передбачено поетапне вчинення таких дій при укладенні договорів: 1) клієнт обирає бажані умови кредитування; 2) клієнт підтверджує надання згоди на обробку персональних даних та ознайомлення з цими Правилами, вказує особисті засоби зв`язку, створює пароль доступу до особистого кабінету; 3) товариство направляє клієнту вказаними засобами зв`язку код (одноразовий ідентифікатор), який клієнт вводить на сайті товариства. За результатами такого вводу формується електронне повідомлення товариству. У разі правильно вказаного коду товариство створює обліковий запис клієнта у інформаційній системі та клієнт здійснює перший ідентифікований вхід до особистого кабінету, де продовжує реєстрацію; 4) клієнт підтверджує, що одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом та використовується ним як аналог власноручного підпису; 5) після входу до особистого кабінету клієнт продовжує реєстрацію, заповнюючи необхідні поля електронної анкети та додаючи необхідні файли, 6) реєструє банківські рахунки для перерахування коштів та погашення позик; 7) після завершення реєстрації, перед поданням заявки, клієнт ще раз підтверджує бажані умови отримання позики та надсилає заявку на розгляд; 8) у разі прийняття позитивного рішення товариство робить клієнту в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі індивідуальної частини договору позики, яка містить усі істотні умови; 9) клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти договір позики або відмовитися від пропозиції; при цьому клієнт має технічну можливість зберегти текст пропозиції (оферти) і таким чином отримати її у формі, що унеможливлює зміну її змісту; 10) у випадку готовності клієнта прийняти пропозицію (оферту), він натискає кнопку «Погоджуюсь/Согласен» у особистому кабінеті, після чого товариство надсилає йому засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду; 11) в момент введення коду на сайті товариства клієнт направляє товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором; 12) договір вважається укладеним з моменту одержання товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Договором врегульовано усі істотні умови, встановлені законодавством для договорів позики. На підставі викладеного представник позивача вважає, що кредитний договір, укладений між сторонами 18.11.2019 в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами на істотних умовах, які передбачені як договором, так і Правилами.

Щодо чинності редакції правил надання коштів у позику (долучених позивачем до позову) на час укладення спірного договору представник банку вказує, що при натисненні відповідачем на зазначене у тексті договору гіперпосилання на Правила надання коштів у позику відбувається перехід на діючі на час укладання Правила надання коштів у позику. На час укладення договору відповідач не висловлював зауважень та додаткових вимог щодо змісту цього правочину або умов договору, протягом певного часу виконував свої обов`язки за договором з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування позикою, що свідчить про прийняття ним таких умов. Підписавши договір відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним установи ТОВ «Авентус Україна», отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Отже, будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, відповідач погодився з умовами спірного кредитного договору та додатками до нього. Крім того, відповідно до картки обліку, що була долучена до позовної заяви, відповідачем на виконання умов договору було сплачено 4222,8 грн. за період з 22.11.2019 по 12.12.2019, які в порядку черговості були зараховані в рахунок погашення процентів за кредитним договором. Викладене також беззаперечно підтверджує факт укладення відповідачем спірного кредитного договору. При цьому, згідно відповіді ТОВ «Авентус Україна» у листі №7969-ВП від 30.04.2020, відповідно до договору №ВП-200417-1 від 20.04.2017 було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 18.11.2019 на суму 12000 грн., маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 345232, номер транзакції в системі WayForPay creditplus 4093796. На підставі викладеного представник позивача вважає, що позиція відповідача не містить фактичних тверджень, в той час як банком надано всі необхідні докази для підтвердження відступлення права вимоги, підписання та дійсності договору №1518840 від 18.11.2019 на умовах, передбачених договором та Правилами, а також надання відповідачу первісним кредитором грошових коштів в розмірі 12000 грн. Таким чином, оскаржуване рішення суду прийняте зі з`ясуванням всіх обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та не підлягає скасуванню.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2021 року оскаржується в частині задоволених позовних вимог, в зв`язку з чим в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 18.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» (Товариство) та ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено договір №1518840 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (а.с. 4-5).

Згідно умов указаного договору його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (далі - Правила), які розміщені на сайті creditplus.ua/assets/uploads/public/pravila_18.03.2019.pdf. Приймаючи умови цього договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до Розділу 1 даного договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 12000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 3 дні. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 1,53% від суми позики за кожен день користування позикою (558,45% річних) у межах строку надання позики. Стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування (657% річних). Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 104,59% від суми позики (у процентному виразі) або 12550,80 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою 4,59% від суми позики (у процентному виразі) або 550,80 грн. (у грошовому виразі). Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом. У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк Клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. У разі продовження Товариством строку користування позикою за такою заявою Клієнта новий строк користування позикою дорівнює 3 дням, протягом якого проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.

Згідно підпунктів 1, 5 пункту 2.1 договору Товариство, серед іншого, має право вимагати від Клієнта повернення позики, сплати процентів за користування нею та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором; укладати договори щодо відступлення права вимоги за даним договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта.

Підпунктами 1, 3 пункту 2.4 договору визначений обов`язок Клієнта у встановлений договором строк повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності); виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором, Правилами та чинним законодавством України.

Відповідно до розділу 3 договору сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування нею здійснюватимуться згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Умови застосування зниженої процентної ставки дотримання Клієнтом терміну повного повернення позики, зазначеного у графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 календарних днів. У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах п. 3.2, але за стандартною процентною ставкою. Отримані грошові кошти від Клієнта Товариство направляє для погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1 прострочена до повернення сума позики та прострочені проценти за користування позикою; 2 сума позики та проценти за користування позикою; 3 неустойка та інші платежі відповідно до договору.

Підпунктом 3.6.2 п. 3.6 договору визначено, що у разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за договором з 4 дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90-го дня прострочення.

Відповідно до пункту 4.4. договору у випадку прострочення повернення суми позики Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 144 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4-го дня прострочення виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до розділу 6 договору він складений у 2 оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу. Датою укладання договору між Товариством і Клієнтом є дата його підписання. Договір є укладеним з моменту відправки грошових коштів Клієнту. Сторони погодили підписання договору зі сторони Товариства шляхом накладення аналогу власноручного підпису директора Товариства та відбитка печатки Товариства, зразок яких наведено в розділі 7 цього договору.

Розділ 7 договору містить реквізити та підписи сторін, зокрема: ПІБ, рнокпп, серія та номер паспорта, зареєстроване місце проживання Клієнта. Також зазначено, що Клієнтом договір підписаний за допомогою електронного підпису 18.11.2019, 22:43:37.

Позивачем до матеріалів справи долучено графік платежів до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1518840 від 18.11.2019 (а.с. 5, зворотній бік); паспорт споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с. 6-7), копії паспорта (а.с. 8-9) та картки платника податків (а.с. 10) ОСОБА_1 , дані яких співпадають з даними Клієнта, зазначеними у договорі №1518840, а також Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція), затверджених наказом №34-ОД директора ТОВ «Авентус Україна» від 15.03.2019 (а.с. 14-15).

Відповідно до розділу 1 указаних Правил, вони встановлюють порядок надання фінансових послуг ТОВ «Авентус Україна» (Товариство, Позикодавець), є невід`ємною частиною договору надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту та/або Договору надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, що укладається між Товариством та клієнтом-фізичною особою в електронній формі (надалі «Договір позики») і набувають чинності із дати їх офіційного оприлюднення на сайті Товариства www.creditplus.ua та діють до дати оприлюднення Правил в новій редакції.

Розділ 2 Правил містить терміни та визначення. Так, договір позики укладений між Товариством та Клієнтом електронний договір надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту та/або електронний договір надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, що складається з індивідуальної частини договору, яка містить істотні умови договору, цих Правил, а також Графіків платежів та Додаткових договорів, у разі їх наявності; реєстрація процес надання даних Клієнта на Веб-сайті Товариства, який включає заповнення електронної анкети, реєстрацію банківських рахунків/платіжних карток, надання електронних копій необхідних документів та зображень, підтвердження ознайомлення з електронними документами шляхом обміну електронними повідомленнями з Товариством; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує Заявник/Клієнт від Товариства шляхом відправки електронного повідомлення та який додається (приєднується) до 3 електронних повідомлень Заявника/Клієнта як підтвердження акцепту (підпису) електронних документів та для входу у Особистий кабінет; електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних.

Пунктами 3.5, 3.6, 3.8, 3.9 Правил визначено, що до укладення Договору позики з Клієнтом, Товариство, серед іншого, надає Клієнту інформацію про фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг. Договір позики, Графік платежів, Додаткові угоди та всі інші Додатки до Договору позики зберігаються в електронному вигляді та доступні Клієнту в Особистому кабінеті. Перед подачею Заявки на отримання позики Клієнт ознайомлюється з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами та примірним Договором позики, що розміщені на Веб-сайті Товариства за адресою www.creditplus.ua/uk/pro-nas, а також з іншою обов`язковою інформацією, у тому числі, викладеною у цих Правилах. Інформація, яка необхідна Клієнту для прийняття ним особистого, обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання грошових коштів у позику (у тому числі на умовах фінансового кредиту), що розміщена Товариством на власному веб-сайті є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення.

Розділом 5 Правил визначено порядок укладення договорів, а саме: 5.1. Клієнт обирає бажані умови кредитування, у тому числі суму та строк позики і розпочинає Реєстрацію на Веб-сайті; 5.2. Під час першого етапу Реєстрації на Веб-сайті шляхом проставляння відповідної відмітки, Клієнт підтверджує надання згоди на обробку персональних даних та ознайомлення з цими Правилами, вказує особисті засоби зв`язку, створює пароль доступу до Особистого кабінету; 5.3. Після проходження першого етапу реєстрації, Товариство направляє Клієнту вказаними засобами зв`язку код (Одноразовий ідентифікатор), який клієнт вводить на Сайті Товариства. За результатами такого вводу формується електронне повідомлення Товариству. У разі правильно вказаного коду, Товариство створює обліковий запис Клієнта у Інформаційній системі та Клієнт здійснює перший ідентифікований вхід до Особистого кабінету, де продовжує Реєстрацію; 5.4. Клієнт підтверджує, що Одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом та використовується ним як аналог власноручного підпису; 5.5. Після входу до Особистого кабінету, Клієнт продовжує Реєстрацію на Веб-сайті, заповнюючи необхідні поля електронної анкети та додаючи необхідні файли; 5.6. У процесі реєстрації на Веб-сайті, Клієнт реєструє банківські рахунки для перерахування коштів та погашення позик (кредитів), у тому числі, шляхом реєстрації банківських платіжних карток; 5.7. Після завершення Реєстрації, перед поданням Заявки, Клієнт ще раз підтверджує бажані умови отримання позики (у тому числі суму та строк) та надсилає Заявку на розгляд. Товариство повідомляє Клієнта про прийняття Заявки на отримання позики шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті на Веб-сайті; 5.9. Після отримання Заявки Товариство здійснює оцінку кредитоспроможності Клієнта та достовірності наданої клієнтом інформації; 5.12. Після аналізу наявної інформації Товариство приймає рішення про укладання Договору позики, про яке повідомляє клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення; 5.13. У разі прийняття позитивного рішення Товариство робить Клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі індивідуальної частини Договору позики, яка містить усі істотні умови. У разі якщо Договір позики регулюється Законом України «Про споживче кредитування», оферта містить Паспорт продукту, із яким клієнт має можливість ознайомитися до укладання Договору. Індивідуальна частина Договору позики містить посилання на ці Правила, які також є невід`ємною частиною Договору. Окремі важливі умови Договору позики можуть бути продубльовані у Правилах та індивідуальній частині Договору позики; 5.15. Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Договір позики або відмовитися від пропозиції; 5.16. Клієнт має технічну можливість зберегти текст пропозиції (оферти) і таким чином отримати її у формі, що унеможливлює зміну її змісту; 5.17. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку «Погоджуюсь/Согласен» у Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає Клієнту засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду; 5.18. В момент введення коду на сайті Товариства Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане Одноразовим ідентифікатором; 5.19. Договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти); 5.20. Датою укладання договору є дата одержання Товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Дата та час отримання повідомлення фіксується у договорі позики у розділі (Реквізити та підписи сторін); 5.21. Товариство протягом 15 хвилин після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправляє Клієнту його примірник договору у формі електронного документу за вказаною адресою електронної пошти та розміщує у Особистому кабінеті Клієнта, що є підтвердженням укладання електронного договору позики; 5.22. Товариство зобов`язане перерахувати кошти на банківський рахунок, зареєстрований Клієнтом, не пізніше 3 календарних днів від дня укладання договору; 5.23. Товариство повідомляє Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку; 5.28. У випадку помилково відправленого повідомлення про акцепт, Клієнт зобов`язаний у максимально короткий термін повідомити Товариство про помилку, шляхом відправлення електронного повідомлення. Якщо Товариство отримує таке повідомлення до моменту відправки коштів, договір позики вважається неукладеним. У випадку отримання повідомлення про помилку після фактичної відправки Товариством коштів Клієнту, договір позики вважається укладеним. В такому разі, Клієнт може скористатися процедурою, визначеною у пункті 8 цих Правил.

Згідно пунктів 8.1, 8.3, 8.4 розділу 8 Правил Клієнт має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору позики відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Протягом 7 календарних днів з дати подання повідомлення про відмову від договору позики Клієнт зобов`язаний повернути Позикодавцю грошові кошти, одержані згідно з договором позики, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором. Клієнт не сплачує будь-які інші платежі у зв`язку з відмовою від договору позики, окрім належних до сплати процентів, згідно п.8.3. цих Правил.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.2, 12.5, 12.9 Правил за невиконання або неналежне виконання умов договору позики сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. Порушенням умов договору позики вважається його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору. За несвоєчасне повернення суми позики та/або сплати процентів за користування позикою, Клієнт зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню та штрафи у розмірі, визначеному договором позики. Закінчення строку договору позики не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору позики та цих Правил.

Пунктом 14.3 Правил визначено, що кожна редакція Правил з будь-якими змінами та доповненнями до них поширюється на договори позики, що укладаються після набуття чинності новою редакцією Правил.

З наданої позивачем картки обліку за договором №1518840 від 18.11.2019, позичальником за яким є ОСОБА_1 , вбачається, що в період з 18.11.2019 по 23.04.2020 ОСОБА_1 здійснено платежі на погашення заборгованості в загальному розмірі 4222,80 грн., а саме: 22.11.2019 550,80 грн., 25.11.2019 648 грн., 28.11.2019 648 грн., 01.12.2019 648 грн., 04.12.2019 648 грн., 12.12.2019 1080 грн., які були зараховані Товариством в рахунок оплати процентів (а.с. 17).

23.04.2020 між ТОВ «ФК ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) було укладено договір факторингу №23042020, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК "ЄАПБ"» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору (а.с. 11-12).

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК "ЄАПБ"» права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників.

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників від 23.04.2020 за договором факторингу №23042020 від 23.04.2020, ТОВ «ФК ЄАПБ» (Фактор) і ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 договору факторингу №23042020 від 23.04.2020, укладеного між Клієнтом і Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 6294, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №23042020 від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 13).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №23042020 від 23.04.2020 ТОВ «ФК "ЄАПБ"» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1518840 в сумі 37320 грн., з яких: 12000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 648 грн. сума заборгованості за відсотками; 24672 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.16).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

У відповідності до статті 6, частини 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до статті 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до статті 12 указаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За умовами спірного договору №1518840 від 18.11.2019 його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті Товариства за посиланням, наведеним у договорі. Уклавши цей договір, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Порядок укладення договорів, визначений розділом 5 Правил надання коштів у позику, передбачає ряд послідовних двосторонніх дій (таких як реєстрація клієнтом на веб-сайті Товариства із зазначенням особистих засобів зв`язку, ознайомлення з Правилами; направлення Товариством за вказаними клієнтом засобами зв`язку коду (одноразового ідентифікатора), який клієнт має ввести на сайті; підтвердження клієнтом, що одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом; реєстрація банківських рахунків для перерахування коштів та погашення позик; пропозиція Товариством клієнту укласти електронний договір; прийняття клієнтом указаної пропозиції шляхом натискання кнопки «Погоджуюсь/Согласен» у особистому кабінеті; надіслання йому Товариством засобами зв`язку Одноразового ідентифікатора у вигляді коду; введення клієнтом на сайті отриманого від Товариства коду, чим направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції, після чого договір вважається укладеним). Без здійснення всіх цих дій кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» не був би укладений.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

В силу частини 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, електронний договір має містити всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі (шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації), а можна класично у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20).

Згідно картки обліку за договором №1518840 від 18.11.2019, позичальником за яким є ОСОБА_1 , відповідачем в період з 18.11.2019 по 23.04.2020 здійснювались платежі на погашення заборгованості за указаним кредитним договором в загальному розмірі 4222,80 грн. (а.с. 17).

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №916/2403/18, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17.

На підставі викладеного, з урахуванням доказів, поданих до суду першої інстанції, враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували позицію апелянта щодо неукладання ним спірного договору, колегія суддів вважає встановленим, що 18.11.2019 між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 був укладений договір №1518840 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, який підписаний з використанням електронного підпису і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором а бо законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідач не надав доказів на спростування встановлених обставин або розміру заборгованості.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що договір №1518840 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, тобто його укладання між сторонами підтверджено належними та допустимими доказами. Без проставлення клієнтом відповідної відмітки про ознайомлення його з Правилами, йому не був би доступний договір для ознайомлення та підписання. Таким чином, факт підписання договору відповідачем свідчить і про його попереднє ознайомлення з текстом Правил. Інакше договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Доказів на підтвердження позиції апелянта матеріали справи не містять, відповідачем не надано доказів неукладання договору.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються змістом укладеного договору №1518840 від 18.11.2019, а також Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07.12.2000 №2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги в задоволеній судом першої інстанції частині є законними та обґрунтованими.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин; були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується апеляційний суд.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що апелянтом не доведена наявність підстав для висновку щодо необґрунтованості та незаконності рішення суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

При вирішенні справи районний суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Отже, доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Колегія суддів не бере до уваги нові докази, долучені позивачем до відзиву на апеляційну скаргу, виходячи з наступного.

Частинами 2, 3 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом пункту 6 частини 2 статті 356, частини 3 статті 367 та пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини 1 статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які були витребувані раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

В якості нових доказів на підтвердження перерахування відповідачу ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів в розмірі 12000 грн. позивачем надано листи від 27.04.2020, 30.04.2020.

Враховуючи, що оскаржуване рішення суду було ухвалено 22.06.2021, долучені позивачем документи датовані 27.04.2020 і 30.04.2020, однак до суду першої інстанції позивачем не долучались; неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, жодним чином не обгрунтована; з матеріалів справи не вбачається об`єктивних причин, які б перешкодили позивачу в наданні доказів до суду першої інстанції в обґрунтування своєї позиції; обставин, які б давали підстави для дослідження нових доказів в суді апеляційної інстанції, не встановлено, колегія суддів не вбачає підстав для прийняття нових доказів апеляційним судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 13 жовтня 2021 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук