ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1763/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/759/21 Категорія: 304090000 Пасацька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 02 серпня 2021 року, постановлене під головуванням судді Пасацької Л.А., 02.08.2021 року, повний текст рішення виготовлений 12.08.2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

27.04.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивачпосилається, що між ТОВ «АВЕНТУС» та ОСОБА_1 25.09.2019 року було укладеного кредитний договір № 1316116.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, а тому 11.03.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 11032020, згідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило позивачу належне йому право грошової вимоги до боржника, що включають в себе суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань.

Згідно Реєстру боржників (додаток до Договору факторингу № 11032020 від 11.03.2020 року) позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1316116 в загальній сумі 11268 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 6000 грн.; за відсотками - 2268 грн.; за пенею - 3000 грн.

25.03.2020 року ТОВ «АВЕНТУС» на адресу ОСОБА_1 направив повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором із зазначенням розміру заборгованості станом на 11.03.2020 року в загальній сумі 11268 грн., але ОСОБА_1 звої зобов`язання не виконала.

У зв`язку з вищевикладеним, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» просив суд першої інстанції стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 1316116 в розмірі 11268 грн., з них: 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2268 грн. сума заборгованості за відсотками; 3000 грн. сума заборгованості за пенею. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» » понесені судові витрати.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 02 серпня 2021 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» за кредитним договором№ 1316116 від 25.09. 2019 року заборгованість за тілом кредиту - 6000 грн.; за відсотками 2268 грн., за пенею - 3000 грн., а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 гривень, а всього стягнути 13538 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що надана позивачем копія договору позики від 25.09.2019 року за № 1316116, який ніби то укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем в розділі «Реквізити та підписи сторін» міститься лише інформація про позикодавця: прізвище, ім?я та по-батькові відповідача, відомості про підписання договору в будь-якій формі визначеній Законом України «Про електронний цифровий підпис» для підписання електронного правочину (за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису) не містить.

Скаржник посилається, що інших, зокрема, письмових або електронних доказів, які б відповідали вимогам процесуального законодавства щодо належності, допустимості або достовірності доказів, суду не надано.

ОСОБА_1 вказує, що надані позивачем Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту до цього договору, Правила надання коштів у позику також не містять підпису відповідача, створені позивачем самостійно, а отже, не можуть бути належним та допустимим доказом узгодження між сторонами умов кредитного договору.

Скаржник ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, якщо такий договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою його укладання, а значить і правових наслідків для позичальника.

В апеляційній скарзі вказується, що листом ТОВ ФК ВЕЙ ФОР ПЕЙ № 7387 ВП від 13.03.2020 року ТОВ «Авентус Україна» повідомлено, що 04.11.2019 року відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.2017 року було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» успішні перекази коштів на суму 6 000 грн. Однак, вказана довідка не містить даних, що перераховані кошти в сумі 6 000 грн. саме на карту відповідача ОСОБА_1 , оскільки код авторизації 537880 відрізняється від номера договору про надання кредиту № 1316116, а інших даних щодо рахунку відповідача чи даних ідентифікації карткового рахунку позивачем суду не надано. Тому скаржник вважає, що позивачем не надано будь-які підтверджуючі документи із банківських установ, щодо здійснення кредитодавцем перерахунку на її картковий рахунок кредитних коштів в сумі 6 000 грн.

Скаржник ОСОБА_1 вказує, що не погоджується із висновком суду, що відповідач здійснила два платежі на погашення отриманих коштів, в тому числі 15.10.2019 року на суму 1587 грн. 60 коп., та 02.11.2019 року на суму 1944 грн., так як картка обліку, створена позивачем самостійно, як зацікавленою особою, відповідачем ОСОБА_1 не підписана. Позивач має можливість вносити до неї будь-які дані на власний розсуд, картка не є додатком до спірного договору, а також не первинним обліковим документом, на підставі якого можливо дійти висновку, чи сплачувала відповідач будь-які кошти ТОВ «Авентус Україна», чи ні. А отже, зазначена картка обліку є неналежним та не допустимим доказом, який не повинен був братися судом до уваги, вважає скаржник.

ОСОБА_1 вказує, що лист ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» подано до суду частинами, надані листи не пронумеровані та не завірені підписом уповноваженої особи, що його створювала, що унеможливлює достовірно визначити, чи належить витяг із листа до цього листа, чи створена спеціально позивачем, як зацікавленою особою.

Також скаржник ОСОБА_1 зазначає, що у вказаному витязі, відсутнє посилання на перерахування коштів відповідачеві на підставі, ніби то, укладеного кредитного договору, відсутній номер та дата ніби то укладеного договору, відсутній номер рахунку, на який могло відбутися перерахування, адже, наявний номер картки закрито * НОМЕР_1 , що не дає можливість ідентифікувати картку та встановити, якій особі вона належить.

ОСОБА_1 вказує, що до позовної заяви не було надано жодного підтвердження про отримання відповідачем будь-якого електронного листа чи SMS-повідомлення.

В апеляційній скарзі скаржник також вказує, що у копії «реєстру боржників», який надав позивач, відсутній номер рахунку, на який здійснювались перерахування коштів відповідачеві.

Скаржник зазначає, що не отримувала жодного повідомлення від ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо відступлення права грошової вимоги, як того вимагає ч.2 ст. 516 ЦК України.

ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі, що відсутні докази отримання відповідачем вимоги про дострокове повернення кредиту, оскільки наявність вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості чи квитанції, яка підтверджує її відправку, не може бути доказом отримання позичальником цієї вимоги.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить суд рішення Ватутінського міського суду Черкаської області у справі № 694/759/21 про задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 . Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.

21.09.2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» Р.О. Ревунова.

У відзиві зазначається, що до позовної заяви були долучені докази, які підтверджують беззаперечний факт, що саме по кредитному договору № 1316116 від 25.09.2019 року відступалось право грошової вимоги від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів».

У відзиві на апеляційну скаргу вказується, що договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту з позичальником укладено в електронній формі, який засвідчений електронним підписом.

Представник ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» Р.О. Ревунов посилається, що на час укладання договору відповідач ОСОБА_1 не висловлювала зауважень та додаткових вимог щодо змісту правочину або умов договору, протягом певного часу виконувала свої обов?язки за договором із повернення кредитних коштів та сплачувала проценти за користування позикою, що свідчить про прийняття нею таких умов.

У відзиві вказується, що позивач надав всі необхідні докази для підтвердження відступлення права вимоги, підписання та дійсності Договору № 1316116 від 25.09.2019 року, на умовах передбачених Договором та Правилами, а також надання відповідачу первісним кредитором грошових коштів в розмірі 6 000 грн.

Представник позивача у відзиві зазначає, що у законодавстві України не передбачено обов?язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги, а виходячи із ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов?язанні, новий куратор лише несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов?язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Представник ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» Р.О. Ревунов звертає увагу, що при формуванні позовної заяви, було допущено технічну помилку, замість «сума заборгованості по штрафам» було вказано «за пенею». Отже, відповідно до розрахунку заборгованості (картки обліку) сформованого первісним кредитором, сума заборгованості по пені складає 0 грн. 00 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» Р.О. Ревунов просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 02.08.2021 року, а рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 02.08.2021 року у справі № 694/759/21 залишити без змін.

28.09.2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 , в якій вона вказує, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена саме із цими Правилами надання коштів у позику.

Скаржник звертає увагу, що позивачем не спростовано доводи відповідача ОСОБА_1 щодо відсутності підписів сторін на договорі, не надано відповідних документів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій направлених на отримання кредиту, не надано доказів, щодо SMS- повідомлення з індефікатором та не надано підтвердження отримання оферти та прийняття її відповідачем.

ОСОБА_1 зазначає, що позивач не надав будь-які підтвердження щодо перерахунку на її картковий рахунок кредитних коштів в сумі 6 000 грн.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказує, що твердження позивача, зазначені у відзиві, про помилкове зазначення вимог щодо стягнення пені, додатково дозволяє дійти висновку, що суд першої інстанції не належним чином дослідив матеріали справи та прийняв хибне рішення.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 просить рішення Ватутінського міського суду Черкаської області у справі № 694/759/21 про задоволення позову ТОВ «»Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргівдо ОСОБА_1 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 . Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» на користь скаржника судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подання відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін, що передбачено вимогами цивільно процесуального закону.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи та обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, вказавши в рішенні, що відповідачем не доведено належність виконання кредитного зобов?язання на користь первісного кредитора та факту неотримання грошових коштів відповідачем за цим договором. Відповідач не надала доказів, яким чином її персональні дані опинилися у розпорядженні позивача та були використані товариством для укладення кредитного договору, а також часткове погашення заборгованості відповідачем за кредитним договором в сумі 3531 грн. 60 коп., що свідчить про часткове виконання договору відповідачем.

Районний суд відхилив твердження відповідача щодо не підписання нею кредитного договору з ТОВ «Авентус Україна» та не отримання грошових коштів, оскільки між сторонами було погоджено порядок підписання даного договору у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а не електронним цифровим підписом, як помилково вважає відповідач.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів», звертаючись до суду з даним позовом, обґрунтовує свої позовні вимоги договором факторингу № 11032020 від 11.03.2020 року відповідно до якого набула права грошової вимоги від ТОВ «Авентус Україна».

25.09.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики на умовах споживчого кредиту, посилаючись на те, що сторони, а саме: ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали в електронному виді шляхом електронного підпису відповідача договір про надання кредиту.

Згідно наданого витягу (а. с. 16) щодо заборгованості ОСОБА_1 станом на 11.03.2020 року загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем становить 11268 грн.: заборгованість за основною сумою боргу 6000 грн., сума заборгованості за відсотками 2268 грн., сума заборгованості за пенею, штрафами 3000 грн.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов?язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов?язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов?язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов?язанні.

За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов?язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем до суду першої інстанції разом з договором факторингу № 11032020 від 11.03.2020 року було надано відповідні документи, які підтверджують заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1316116 від 25.09.2019 року (а. с. 16-19).

Крім того, первісним кредитором на адресу скаржника простою кореспонденцією було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів»», про що свідчать матеріали справи (а. с. 17-18).

У зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем не наведено ніяких доводів та не надано достовірних доказів того, яким чином ТОВ «Авентус Україна» отримав персональні дані відповідача ОСОБА_1 та використав їх у власних цілях.

В свою чергу, часткове погашення заборгованості ОСОБА_1 на суму 1587,60 грн. та 1944, 00 грн. свідчить про часткове виконання умов кредитного договору відповідачем.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, дослідивши обґрунтування рішення суду першої інстанції, доводи скаржника, встановила, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, достовірні докази того, що скаржник ОСОБА_1 не підписувала відповідний договір позики та не отримувала кредитні кошти у сумі 6 000 грн.

Апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено, що перерахунок коштів був здійснений не на картку ОСОБА_1 , оскільки між сторонами було погоджено як порядок підписання, так і номер рахунку, на який здійснювався перерахунок коштів на суму 6 000 грн., про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем надано належні, достовірні докази того, що правочин був укладений сторонами з усіма регламентованими вимогами електронного підпису, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, врахувавши вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційної інстанції, погоджується з судом першої інстанції, який прийшов до вірного, обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», так як, позивачем надано належні документи, що свідчать про укладання між сторонами договору позики № 1316116 від 25.09.2019 року та підтверджено факт передання грошових коштів за цим договором позики відповідачу.

Доводи апеляційної скарги, колегією суддів апеляційного суду оцінюються критично, оскільки посилання скаржника зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд скаржника, однак, при цьому, не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Отже, при розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», з чим повністю погоджується апеляційний суд.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення згідно доводів апеляційної скарги та позовних вимог позивача. Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, апеляційна скарга не підлягає до задоволення судом апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишається без змін, то перерозподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 02 серпня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 5.11. 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко