ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1501/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8229/20 Категорія: Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року, ухваленого в складі судді Морозова В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі який було розірвано 23 січня 2007 року.

В шлюбі в сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка проживає разом з позивачем.

З часу розірвання шлюбу, відповідач жодним чином та в жодний спосіб участі у вихованні та утриманні дитини не приймав.

Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, весь фінансовий та моральний тягар лежить на позивачеві.

За наведених підстав позивач просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини передано за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2020 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 і зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідач, має на утриманні п`ятьох дітей, до того ж, на трьох з них він сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку. За таких обставин суд прийшов до висновку, про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вмотивовуючи доводи апеляційної скарги вказує, що відповідач є заможною людиною з великим «неофіційним» доходом, оскільки має на праві власності декілька об`єктів житлової нерухомості: житловий будинок, загальною площею 149,5 квадратних метрів, який належить ОСОБА_2 ; житловий будинок, загальною площею 98,5 квадратних метри, який оформлений на дружину відповідача; квартиру, загальною площею 30,7 квадратних метри, яка оформлена на матір відповідача.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 липня 2001 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 (а.с. 3), який був розірваний 23 січня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 .(а.с.4)

ІНФОРМАЦІЯ_2 в сторін народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а.с. 2).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами 1, 2 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Згідно з положеннями статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Будь-які відомості про доходи відповідача у матеріалах справи відсутні.

Згідно довідки виконавчого комітету Леськівської сільської ради разом із ОСОБА_2 зареєстровані та проживають дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 . (а.с.38)

Також з відповідача, відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2020 року у справі № 707/2540/19 вже стягуються аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку.

Тому суд першої інстанції, з врахуванням таких обставин, вірно прийшов до висновку про стягнення аліментів у частці 1/6 від усіх видів його доходу (заробітку).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів які підтверджували б майновий стан відповідача позивачем, у строки та порядку визначеному статтею 83 ЦПК України, до суду першої інстанції надано не було, тому доводи апелянта, що судом не було враховано майновий стан відповідача, є безпідставним.

Суд не приймає докази, які додані до апеляційної скарги, а саме: дані Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 224692851 від 18 вересня 2020 року; дані Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 264979981 від 08 липня 2021 року; дані Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 224693466 від 18 вересня 2020 року, оскільки апелянтом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Перешкод, у передбаченому ЦПК України порядку, подати до суду першої інстанції докази у ОСОБА_1 не було.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена лише в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 28 жовтня 2021 року.

Судді