Провадження № 2-ві/752/30/21
У Х В А Л А

01.11.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Пастух З.Ф.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шевченко Т.М. від розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тетерська Оксана Юріївна про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в:

в провадженні судді Шевченко Т.М. перебуває справа № 752/24869/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тетерська Оксана Юріївна про визнання правочину недійсним.

ОСОБА_1 подала заяву про відвід головуючій судді Шевченко Н.М., з підстав, передбачених п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, посилаючись на те, що суддею вже було ухвалено рішення у справі за позовзом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування та відмовлено у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади»визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожномугарантовано право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду для визначення суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії"(Wettsteinv. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Заява про відвід, подана заявником, не містить посилання на безпосередньо дії судді, які свідчать про її упередженість або можливу необ`єктивність при розгляді даної справи.

Фактично, заявник посилається на ухвалення судом під головуванням судді Шевчнко Т.М. рішення у іншій справі за участю тих же осіб, однак такі обставини не можуть свідчити про упередженість судді, оскільки рішення у кожній справі приймається з урахуванням досліджених в ній доказів та встановлених судом обставин.

Враховуючи викладене, заява про відвід не підлягає задоволенню.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шевченко Т.М. від розгляду справи № 752/24869/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тетерська Оксана Юріївна про визнання правочину недійсним залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя