Справа № 137/1081/21

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
22.09.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 26.05.2010 вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Наразі шлюбі відносини між ними припинились з причини того, що не зійшлись характерами. Спільні сімейні проблеми вирішити як подружжя вони не можуть.
Зазначає, що за час перебування у шлюбі ними було побудоване спільне майно, а саме житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Враховуючи те, що між сторонами не досягнуто згоди стосовно порядку розподілу спільної сумісної власності, відтак просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати, котрі складаються із: 2255,18 грн. судового збору та 5000 грн. за надання правничої допомоги.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. Надала до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 31).
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання також не з`явився. Подав часом раніше до канцелярії суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі і просить їх задовольнити. Судові витрати погоджується понести самостійно (а.с. 29).
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.
Згідно пункту 23 даної постанови Пленуму, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Як встановлено в судовому засіданні сторони під час шлюбу набули житловий будинок з господарськими будівлями, що являється предметом спору і вказана обставина не заперечується відповідачем.
Враховуючи вказані обставини, визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позов задовольнити.
Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у сумі 2255,18 грн. (а.с.1). Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, то 50 % мають бути повернуті позивачу з державного бюджету.
Згідно ордеру на надання правничої допомоги по цивільній справі від 12.09.2021 (а.с. 15) та квитанції від 21.09.2021 позивач ОСОБА_1 сплатила адвокату Данилюку П.П. гонорар в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. за надання правничої допомоги (а.с. 14), котрі своєю чергою підлягають стягненню із відповідача на користь позивача у якості судових витрат.
Керуючись ст.ст. 2, 141, 142, 200, 206, 209, 247, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 364, 372, 392 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 62, 63, 69, 70, 71 СК України, суд,
Поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 102.9 кв.м., житловою площею 70.2 кв.м., допоміжною площею 32,7 кв.м., літера «А», мансарди літера «м/А», ганку «-», сараю літера «Б», сараю літера «б1», літньої кухні літера «В», погребу літера «п/В», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, свердловини №3, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Літинському районі Вінницької області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 09.07.2010 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_3 ) 50 % сплаченого нею судового збору у розмірі 1127 (одна тисяча двадцять сім) грн. 59 коп. згідно меморіального ордеру № МВ 539724433 від 21.09.2021.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 09.07.2010 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_3 ) 5000 (п`ять тисяч) грн. у відшкодування витрат за надання правничої допомоги та 1127 (одну тисячу двадцять сім) грн. 59 коп. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.