Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2021 р. Справа153/944/20

Провадження2/153/192/20-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Вітвіцький О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання батьківства, в якій просила: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у селі Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області. Свої вимоги мотивувала тим, що у 2004 році вона поїхала на заробітки до Республіки Кіпр і там познайомилася з відповідачем ОСОБА_2 , який являється громадянином Греції, у них були близькі стосунки, вони покохали один одного і вона завагітніла. Про свою вагітність вона повідомила відповідача і останній сприйняв цю новину радісно та підтримував їх. ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області вона народила сина ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач. 20.07.2005 під час державної реєстрації народження дитини у виконкомі Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, беручи до уваги, що вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, відомості про батька дитини були записані за правилами ч.1 ст.135 СК України, тобто, прізвище батька відповідача записано за її прізвищем, а його ім`я та по батькові записано саме відповідача. Після народження сина ОСОБА_3 відповідач приїздив і вони разом фотографувалися. Відповідач приїздив до неї та сина на два тижні перед Новим роком у 2005 році, і Новий рік вони святкували у селі Качківка Ямпільського району Вінницької області. Останній раз відповідач приїздив до неї та сина влітку 2006 року, де вони проводили час за місцем її проживання у селі Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області. 24.09.2019 вона давала нотаріально посвідчену письмову згоду та готувала документи з переводом на тимчасовий виїзд до Греції до відповідача в період з 30.06.2019 до 25.08.2019 неповнолітньому сину ОСОБА_3 , 2005 року народження, так як син ОСОБА_3 бажав поїхати до батька в Грецію, а батько в свою чергу обіцяв влаштувати дитину до навчального закладу. Син Одіссей їздив до батька в Грецію 30.05.2019 перевізником Elinair. Захищаючи немайнові права та інтереси дитини, вона вимушена звернутися до суду із цим позовом, так як бажає, щоб у актовому записі про народження сина ОСОБА_3 , 2005 року народження, був записаний дійсний біологічний батько дитини, яким являється відповідач.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач є батьком її сина ОСОБА_3 . Син був у гостях у відповідача. Відповідач знає, що ОСОБА_3 є його сином.

Представник позивача адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Ордеру серії ВН №161275 від 11.05.2021 заявлені позовні вимоги підтримав у повному об`ємі. Суду пояснив, що відповідач записаний батьком дитини, позивачем згідно ч.1 ст.135 СК України. Прізвище записано матері, а ім`я та по батькові відповідача. Зазначив, що на підтвердження того, що відповідач є батьком дитини є нотаріально посвідчена заява про те, що син їздив до батька в Грецію. Така фізична особа як відповідач існує, це не вигадана особа. Що стосується того, що документи не вручені, то можливо відповідач просто ухилився від вручення документів. Зазначив, що генетичну експертизу не можливо було провести, так як відповідач знаходиться за межами України. Вказав, що на фото, які надані позивачем зображений саме відповідач. Окрім того, сам син у судовому засіданні під час його допиту вказав, що батько визнавав його за сина, і він їздив у Грецію саме до батька. Просив заявлені позовні вимоги задовольнити у повному об`ємі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Ямпільським районним судом Вінницької області направлялося доручення до компетентного суду Грецької Республіки щодо вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій стосовно відповідача у цій справі. Із повідомлення компетентного суду Грецької Республіки вбачається, що відповідач не з`явився до суду для отримання судових документів. Враховуючи викладене, а також те, що позовна заява надійшла до суду ще 09.07.2020 суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Заяви, клопотання: заява позивача про виклик і допит свідків від 11.05.2021 (а.с.56).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 10 березня 2021 року на 09 годину 00 хвилин (а.с.32-35); виклик (повідомлення) відповідача про день підготовчого засідання від 10.07.2020; доручення компетентному суду Грецької Республіки про вручення документів відповідачеві від 10.07.2020; доручення про виконання окремих процесуальних дій від 10.07.2020; відкладення судового засідання до 11.05.2021 до 09 години 30 хвилин (протокольно); закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.06.2021 на 14 годину 00 хвилин, виклик свідків (а.с.58-61); допит свідків, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами, а також без виходу суду до нарадчої кімнати.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області.

Із копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.03.2019 (а.с.6) та копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №7 від 27.02.2019 (а.с.9) судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, його батьками записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тобто позивач.

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №9 від 19.03.2019 (а.с.13-14) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 15.08.2017 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 .

У матеріалах справи містяться фотознімки (а.с.19, 21) на яки зазначено про зустріч з відповідачем у кафе (Кіпр, Нікосія) у 2004 році та у селі Гальжбіївка перед Новим роком (2005 рік), однак суду достаменно не встановлено із даних фото, що на них відображений саме відповідач.

Із копії довідки від 03.02.2020 (а.с.23) виданої виконкомом Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 і до складу її сім`ї входить син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Із копії заяви від 24.06.2019 (а.с.25) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 давала згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Греції в період з 30.06.2019 до 25.08.2019 своєму сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, до кого (до якої фізичної особи) прямував неповнолітній ОСОБА_3 судом із даної заяви не встановлено.

Із показань ОСОБА_1 , яка була допитана у судовому засіданні у якості свідка, судом встановлено, що вона поїхала на заробітки, там познайомилася з відповідачем по справі. У них були близькі стосунки. Вона завагітніла, після чого поїхала додому у село Гальжбіївку Ямпільського району Вінницької області. Вони постійно спілкувалися, відповідач висилав кошти після народження сина. Двічі він приїжджав у село Гальжбіївку Ямпільського району Вінницької області. Склалося так, що відповідач не зміг жити в Україні, а вона в Греції. Після цього, у Києві вона познайомилася з іншим чоловіком і у них народилася донька. Відповідач перестав з нею спілкуватися. У 2014 році вона знову почала спілкуватися з відповідачем. На фотознімках, які містяться у матеріалах справи, зображені вона і відповідач. На даний час відповідач взагалі не спілкується з сином. У 2019 році ОСОБА_3 їздив до відповідача в гості.

Із показань свідка ОСОБА_3 , даних ним у судовому засіданні, судом встановлено, що батько ОСОБА_2 (відповідач) проживає у Греції зі своєю дружиною, у нього є четверо дітей. На даний час він з батьком не спілкується. У 2019 році він їздив до батька в Грецію, перебував у нього протягом одного місяця. Відповідач називав його сином. На фотознімках, які містяться у матеріалах справи, зображені його мати та батько. Відповідач знайомив його зі своїми родичами у якості сина. Відповідач фінансово йому допомагав, але після того як він прилетів з Греції, відповідач перестав надавати кошти.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків:

Відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина ОСОБА_3 , і в графі батько записано « ОСОБА_2 ». Відомості про батька дитини були записані за правилами ч.1 ст.135 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1ст.135 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст.135 цього Кодексу.

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не призначалися та не проведені.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, § 34, «Кalacheva V. Russian Federation»).

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 до суду за місцем свого проживання не з`явився, у судове засідання не з`явився, тому суд не мав можливості з`ясувати обставини викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог, щодо проживання з позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу і походження дитини від відповідача.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження спільного проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства ОСОБА_1 надано не було. На світлинах, які містяться у матеріалах справи, зображені певні фізичні особи, і дані світлини також не підтверджують вказаний факт. Окрім того, згідно Постанови ВС від 30.01.2019 у справі №308/5318/15-ц, розповсюдження фотографії із можливим зображенням на ній відповідача без його згоди є порушенням його особистих немайнових прав, і становитиме втручання в його особисте приватне життя, що у свою чергу потягне порушення прав фізичної особи встановлене Європейським Судом з прав людини.

Покази ОСОБА_1 , яка була допитана у якості свідка, та її сина ОСОБА_3 , допитаного у якості свідка, суд не може вважати достатніми доказами походження дитини позивача від відповідача, оскільки вони характеризують відносини між сторонами та суб`єктивну оцінку.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що суду взагалі не надано доказів того, що така фізична особа як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » існує. Жодного доказу (письмово, електронного чи будь-якого іншого) на підтвердження факту існування такої фізичної особи позивачем суду не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність позиції сторони позивача належними та допустимими доказами, та відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання батьківства.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, керуючись правилами статті 141 ЦПК України, вважає за необхідне сплачений судовий збір покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.125, 126, 128, 135 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий Т. В. Гаврилюк