Справа № 161/4585/21 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/1191/21 Категорія: 70 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л.В., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником ОСОБА_3 , на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року стягуються щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 614,00 гривень, і до досягнення дитиною повноліття. Просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1197,50 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

13 травня 2021 р. позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що просить стягувати аліменти в розмірі 2395 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2021 року позов задоволено. Змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 614,00 гривень щомісячно, відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року, на 2 395,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказує на те, що подана позовна заява не містить будь-якого правового обґрунтування наявності підстав для збільшення розміру аліментів, визначених ст. 192 СК України. Звертає увагу суду на те, що в судове засідання позивач не з`явилась та подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд задовольнити її вимоги, збільшивши аліменти до 2395 грн. Про дану заяву, як таку, що містить в собі прохання про збільшення позовних вимог, відповідач обізнаний не був, будь-яких заяв та доданих до неї документів він не отримував, як це передбачено вимогами цивільного процесуального законодавства. Вважає, що оскільки судом порушено норми процесуального та матеріального права, це призвело до ухвалення необгрунтованого і незаконного рішення. В апеляційній скарзі, як і у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що ним виконуються зобов`язання щодо сплати аліментів, крім того, в міру можливостей він надає додатково матеріальну допомогу дитині добровільно.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного письмового провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції посилався на те, що позивачка має право пред`являти позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. А також суд врахував, що з моменту присудження аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшло майже п`ять років, внаслідок чого очевидними є зміна матеріального стану позивача та відповідача, а також потреб дитини. При цьому, суд зазначив, що позивач обрав стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Щодо збільшення розміру аліментів, виходячи із віку та звичайних потреб дитини, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в сумі 2 395,00 гривень.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, наданих суду доказах та не відповідають вимогам процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2010 року. Від шлюбу у них є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 червня 2016 року шлюб, укладений між сторонами, розірвано, відновлено ОСОБА_1 дошлюбне прізвище ОСОБА_1 . Ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 614,00 гривень, починаючи з 05 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 4-5).

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою одержувача, відповідно до ч.1 ст.184 СК України, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Таким чином, для дітей віком до 6 років гарантований мінімальний розмір аліментів з 1 січня 2021 року становить - 960,50 грн, із 1 липня - 1006,50 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років мінімальні виплати складають відповідно : 1197,50 грн та 1255 грн.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину, суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України - 30%).

Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII частину першу статті 71 ЗУ "Про вииконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі, не нижче мінімально гарантованого, передбаченого СК України, при наявності постановленого раніше судового рішення про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).

Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності нової редакції статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із змісту заявленого позову про збільшення розміру аліментів до суми 1197,50 грн, в тому числі і з заяви про збільшення позовних вимог до 2395 грн, жодних підстав для збільшення розміру присуджених аліментів ОСОБА_1 не наводить.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України того, що у неї та відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, що стягуються із нього на утримання малолітньої доньки. До позовної заяви, крім копії попереднього рішення суду від 09 червня 2016 року, яким вперше було присуджено стягнення аліментів у її користь, та копії свідоцтва про народження дитини, жодних інших доказів на обгрунтування позову суду нею не подано.

Збільшуючи розмір стягнутих з відповідача аліментів суд у порушення норм матеріального та процесуального права не встановив юридично важливі обставини, визначені ст. 192 СК України, які б підтверджували саме зміну, покращення матеріального або сімейного стану відповідача. Наявність обставин, які зумовили звернення позивача до суду із даним позовом, нею не доводились у даній справі, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, що суперечить ст. 6 ст. 81 ЦПК України. Крім того, судом належним чином не обґрунтовано необхідність стягнення зазначеного розміру аліментів.

Що стосується задоволених судом першої інстанції вимог про зміну способу стягнення аліментів, колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що таких вимог ОСОБА_1 взагалі не ставила їх в позовній заяві, а просила лише про збільшення розміру, і фактично зміни способу стягнення не відбулося, оскільки рішенням суду від 09.06.2016 року було стягнуто аліменти також у твердій сумі.

Отже, позивачем не було надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції, належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення її матеріального стану, як і не надано будь-яких належних доказів поліпшення матеріального стану відповідача з моменту стягнення аліментів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм діючого процесуального та матеріального закону та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2021 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді