Ухвала

25 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 2-2841/11

провадження № 61-8594св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2011 року у складі судді Мусієнко Н. М. та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У квітні 2010 року Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - АТ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» (далі - ТОВ «Олком-Лізинг»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтований тим, що 12 грудня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 3-6375-127К, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 280 000,00 грн, зі сплатою 17 % річних, строком повернення до 12 грудня 2022 року.

Додатковою угодою від 21 травня 2008 року до кредитного договору сторони узгодили нову відсоткову ставку - 18,5 % річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, банк уклав з ОСОБА_2 договір поруки від 12 грудня 2007 року № 3-6375-127П та укладено додаткову угоду до договору поруки відповідно до нової відсоткової ставки.

Також для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між

АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір

від 12 грудня 2007 року № 3-6375-127І, відповідно до якого останній надав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1995 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :06:001:0457, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку

від 26 листопада 2007 року. Узгоджена вартість іпотеки становить 406 760,00 грн.

Позивач зазначав, що взяті зобов`язання з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, в обумовлені кредитним договором строки, відповідачі належним чином не виконали, і станом на 01 квітня 2011 року мають заборгованість у розмірі 662 635,28 грн, яка складається з: суми непогашених процентів -

114 853,42 грн; суми заборгованості за тілом кредиту - 264 417,65 грн, суми непогашеної пені за процентами - 283 364,21 грн.

Уточнивши позовні вимоги, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» остаточно просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 662 635,28 грн, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

від 12 грудня 2007 року № 3-6375-127К звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,1995 га, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий

№ :06:001:0457, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у межах та у рахунок суми боргу шляхом продажу на публічних торгах за початковою ціною, розмір якої не буде менше розміру звичайних ринкових цін на момент продажу.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02 червня 2011 року позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки та звернення стягнення на предмет іпотеки в частині звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1995 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , залишено без розгляду.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада

2011 року позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 662 635,28 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання, а враховуючи, що ОСОБА_2 відповідно до умов договору позики несе солідарний обов`язок за кредитним договором, заявлена позивачем заборгованість підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2011 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом, оскільки боржником неналежно виконувалися взяті на себе зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором. Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції строку позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, проте від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 таких заяв під час розгляду справи в суді першої інстанції не надходило, а заявлені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вимоги про застосування позовної давності не беруться до уваги, оскільки нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У травні 2021 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2011 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18),

від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18),

від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Також як на підставу оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначає, що суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

У липні 2021 року ТОВ «Олком-Лізинг» подало до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому заявник просить залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , доводи якого не можуть бути враховані касаційним судом, оскільки відзив поданий з пропуском строку, встановленого в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 23 листопада 2011 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20 квітня 2021 року призначити до судового розгляду на 10 листопада 2021 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик