Ухвала

Іменем України

18 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 362/82/20

провадження № 61-16009ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про залучення до участі у справі правонаступника позивача, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подало до суду заяву про залучення до участі у справі правонаступника позивача. Зазначало, що право вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на підставі договору від 15 квітня 2020 року про відступлення права вимоги.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» задоволено.

Залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» як правонаступника позивача.

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скаргиОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні встановлені законодавством України.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до статті 55 ЦПК України уразі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження№ 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18) та від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10 (провадження № 61-17987св20) викладено правовий висновок про те, що заміна сторони правонаступником може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

У цій справі судами встановлено, що 05 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 788-Ф.

31 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір № 788-Ф/908-Ф/ІП-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С. М. за реєстровим № 6937

18 червня 2013 року Акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. за реєстровим № 1358, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Омега Банк», який є повним правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ТАС-Інвестбанк».

15 квітня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2227/К, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 788-Ф.

Суд першої інстанції, встановивши факт відступлення права вимоги, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 788-Ф, застосувавши статті 512, 514, 516 ЦК України та статтю 55 ЦПК України, з урахуванням висновків Верховного Суду щодо застосування норм права до подібних правовідносин, дійшов обгрунтованого висновку про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» як правонаступника позивача.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши вищевикладені норми права та доводи апеляційної скарги, постановив, що ухвала суду першої інстанції про заміну позивача правонаступником була постановлена з дотриманням норм процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів (частина п`ята статті 394 ЦПК України).

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про залучення до участі у справі правонаступника позивача, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець