Справа № 752/2436/21
Провадження № 2/761/8202/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

В січні 20201р. позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «СК «Уніка», в якому просив суд:

- стягнути з відповідача на свою користь 75092,96 грн. - суму страхового відшкодування та 4118,4 грн. - витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 травня 2018р. о 10:10 год. на 238 км. автодороги М03 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу та під його керуванням та напівпричепу «GROENEWEGEN DRO-12-27», д.н.з. НОМЕР_2 , у складі автопоїзду «DAF95XF», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок зазначеної ДТП, належний позивачу автомобіль зазнав механічних пошкоджень. На думку сторони позивача, ДТП мала місце з вини саме водія ОСОБА_2 , який на час пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полтава транс авто». При цьому постановою судді Хорольського районного суду Полтавської області по справі № 548/955/18 від 15 червня 2018р., провадження у справі про притягнення до адміністративної від повільності позивача було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В досудовому порядку позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому суми страхового відшкодування, оскільки на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АК/8606440.

Листом від 20 березня 2020р. відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті суми страхового відшкодування, на підставі п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з посиланням на те, що позивач не набув статусу потерпілого, а водій ОСОБА_2 - винного у настанні зазначеної вище ДТП.

На думку позивача така відмова є незаконною, а тому він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2021р. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021р. справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021р. прийнято справу та призначено до розгляду.

03 серпня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, з підстав, передбачених п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також додатково зазначив, що у сторони відповідача були відсутні правові підстави для виплати позивачу суми страхового відшкодування, відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 15 травня 2018р. о 10:10 год. на 238 км. автодороги М03 сталася ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу та під його керуванням та напівпричепу «GROENEWEGEN DRO-12-27», д.н.з. НОМЕР_2 , у складі автопоїзду «DAF95XF», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полтава транс авто».

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АК/8606440, що не заперечувалось стороною відповідача.

В результаті вказаної ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2019р. по справі № 554/7425/18, відмолено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Полтава Транс Авто», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018р. по справі № 548/955/18 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказаною постановою суду на підставі висновку експертного дослідження судового експерта Шевченка С.Ф. Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України № 6/10.1/36 від 23 травня 2018р. встановлено, що з технічної точки зору в дорожній обстановці, що склалася, дії водія автопоїзду «DAF95XF», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1. та п.10.9. Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку із даною пригодою; в діях водія автомобілю «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору, не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв`язку із даною пригодою.

Судом встановлено, і не заперечувалось сторонами, що водій ОСОБА_2 на час скоєння ДТП виконував трудові обов`язки у ТОВ «Полтава транс авто».

З матеріалів справи вбачається, що листом відповідача від 20 березня 2020р. було відмовлено позивачу у виплаті суми страхового відшкодування, згідно його заяв від 28 січня, 18 березня 2020р. на підставі п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач в обґрунтування свого позову стверджував, що доведеність вини водія ОСОБА_2 у ДТП та спричиненні майнової шкоди випливає зі змісту постанови Хорольського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018р. по справі № 548/955/18, якою закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Суд не може погодитись з доводами сторони позивача, виходячи з наступного. Так, справа № 548/955/18 розглядалась відносно позивача та предметом розгляду справи були матеріали щодо притягнення саме позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Отже, в розумінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України, водій ОСОБА_2 не є особою, стосовно якої ухвалено постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018р. по справі № 548/955/18.

Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, того, що шкода, завдана у ДТП, в результаті взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, завдана майну позивача з вини ОСОБА_2 .

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення не складався.

Крім того, судом враховано, що стороною позивача протягом всього часу розгляду справи в суді не заявлялося по справі клопотання про призначення автотехнічної експертизи для встановлення обставин ДТП та винної особи.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

У п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з п. 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Як вбачається з спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є преклюзивним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що при звернення позивача в позасудовому порядку до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, позивачем були пропущені строки визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» без зазначення поважності причин пропуску цього строку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Верховного Суду висловлені в постановах від 05 лютого 2020р. у справі № 748/1893/18, від 10 липня 2019р. у справі № 642/7113/16-ц, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з відповідача не підлягають стягненню понесенні стороною позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. ст. 15, 16, 1166, 1187, 1188 ЦК України; ст. ст. 22, 26-1, 29, 30, 32, 34-37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення страхового відшкодування - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: