Провадження № 2/522/6707/21
У Х В А Л А

16 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Одеса цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

19 жовтня 2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Мастістого І.А. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування зазначено, що оскільки іпотечний договір, на підставі якого виник даний спір, був укладений в забезпечення виконання кредитного договору, укладеного між Банком та ТОВ «Вим-Трейд», такий кредитний договір з огляду на його суб`єктний склад є господарським договором. Таким чином, даний спір підпадає під ознаки спору, який відповідно до п.1.ч.1 ст. 20 ГПК України віднесено до юрисдикції господарських судів, у зв`язку з чим просили закрити провадження у справі.

В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника ОСОБА_1 адвоката Мастістого І.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, звертаючись до суду, позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що 20 листопада 2015 року між ТОВ «Вим трейд» (ідентифікаційний код за ) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений договір про надання банківських послуг № СR 15-249/400-2. Банк виконуючи зобов`язання, передбачені Договором кредитної лінії, надав Клієнту Банківську послугу - кредитну лінію (п.п.28.1., 28.2 Кредитного договору). П. 34 Кредитного договору встановлено, що Ліміт зобов`язання - Генеральний ліміт становить 3 500 000,00. Строк виконання зобов`язань, Генеральний строк - до 19 листопада 2018 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору між Банком та ОСОБА_1 20.11.2015 року було укладено Договір іпотеки №РL 15-331/400. Пункт 25 Договору іпотеки передбачає, що предметом іпотеки №1 є приміщення підвалу загальною площею 59,4 кв. м., яке розташоване у АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на підставі договору дарування від 21.04.2015 року (зареєстровано в реєстру за №451 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В.). Відповідно до Висновку вартості об`єкта оцінки ПП «Вітал-профі» №16- 06/2015/02 від 16.06.2015 року ринкова вартість предмету іпотеки складає 788 200 грн. Предметом іпотеки №2 є квартира АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 25.05.2005 року (видано Виконавчим комітетом Одеської міської ради). Відповідно до Висновку вартості об`єкта оцінки ПП «Вітал-профі» №16-06/2015 від 16.06.2015 року ринкова вартість предмету іпотеки складає 3 797 500 грн.

Позичальник та Іпотекодавець порушили умови Кредитного договору, Договору іпотеки та не сплатили належні до сплати суми, а тому станом на 22.10.2018 р. заборгованість по Кредитній лінії складає 3 500 000 грн., заборгованість по відсоткам становить 392 947,28 грн. та заборгованість по штрафним санкціям - 563 316,44 грн., і загальна сума заборгованості складає 4 456 263,71 грн.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Згідно частини першою статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, даний спір по справі відноситься до господарської юрисдикції.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин , наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом , відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, суд вважає необхідним закрити провадження у справі № 522/22816/18 за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по цивільної справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Чернявська Л.М.