Справа № 569/4484/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника відповідача Тарасюка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом № 738/025-АВ10М за статтею 625 (3%), яка складає 23827,66 доларів США.

В обгрунтування заявлених позовниї вимог покликається на те, що 26 травня 2008 року АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 738/025-АВ10М,за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 103636 дол.США. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 15 лютого 2021 року має заборгованість. Сума заборгованості за ставкою 3 % за ст.625 ЦК України на кредитну заборгованість складає 23827,66 дол.США.

Ухвалою від 22 березня 2021 року позовну заяву АТ «Альфа-Банк» суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 13 вересня 2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що позовні вимоги пред`явлені з порушенням строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за основним зобов`язанням. Позивачем не надано до позовної заяви доказів наявностя заборгованості, окрім кредитного договору, який припинив свою дію в 2012 році. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 26 травня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 738/025-АВ10М, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 103636 доларів США зі сплатою 14,5 процентів річних з кінцевим терміном погашення заборгованості 25 травня 2012 року.

Пунктом 1.1 вказаного договору кредиту передбачено повернення кредиту рівними частинами в сумі 2159,08 дол.США не пізніше 05 числа кожного місяця, починаючи з 05 червня 2008 року, в якому було надано кредит.

Згідно з п.3.3.5 договору кредиту позичальник зобов`язувався погашати кредитору кредит відповідно до п.п.1.1, 3.3.15 договору. Відповідно до п.п.3.3.15 договору на вимогу кредитора у випадках, передбачених у п.п.2.10.3, 3.2.5, 3.2.6.2 договору, достроково протягом 30 календарних днів після отримання позичальником письмової вимоги кредитора позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку (пеню, штраф), а також достроково виконати свої зобов`язання у випадках, в порядку та в строки, що передбачені в п.5.4 договору.

Факт отримання кредитних коштів за договором № 738/025-АВ10М від 26 травня 2008 року відповідач не оспорює.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», з 15 жовтня 2019 року є АТ «Альфа-Банк».

Позивачем пред`явлено вимогу про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України. При цьому, позовна заява не містить суми боргу за кредитним договором, на яку позивачем нараховано проценти.

З наданого позивачем розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором № 738/025-АВ10М від 26 травня 2008 року за період з 25 травня 2012 року по 15 лютого 2021 року вбачається, що станом на 25 травня 2012 року прострочена сума, на яку нараховано відсотки, становить 90981,52 дол.США. Сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість згідно з вказаним розрахунком становить 23827,66 дол.США.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Наслідки спливу позовної давності встановлені ст.267 ЦК України та передбачають, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відвои у позові.

В постановах Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц та від 21 грудня 2020 року у справі № 727/4474/17 міститься висновок, що натеріальним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, яка є спеціальною мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Доказів використання позивачем права достроково вимагати повернення кредитних коштів відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору суду не надано.

Кінцевий термін погашення заборгованості за спірним договором кредиту встановлено 25 травня 2012 року. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем кредиту. Разом з тим, позивач не надав суду доказів звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором після спливу строку кредитування чи рішення суду про стягнення такої заборгованості. Трирічна позовна давність до вимоги про стягнення основного боргу за договором кредиту № 738/025-АВ10М від 26 травня 2008 року до позичальника ОСОБА_1 сплила 25 травня 2015 року.

Оскільки після спливу строку кредитування (моменту виникнення права вимоги до боржника про повернення кредитних коштів) позивач не звертався в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, зобов`язання відповідача щодо повернення заборгованості по кредиту існує лише в натурільному вигляді.

Враховуючи, що три проценти річних нараховані позивачем в натурільному зобов`язанні, а кредитор не має права на нарахування 3 % річних на зобов`язання, яке існує лише в натуральному вигляді, в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки позивач не має права на нарахування 3 % річних в натуральному зобов`язанні, відсутні правові підстави для застосування позовної давності до вимоги про стягнення нарахованих на підставі ст.625 ЦК України процентів.

За правилами ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведенного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: 3150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100; ;

відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 12 жовтня 2021 року.

Суддя