КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Махових Яни Яківни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року в складі судді Чередніченко Н. П.,

встановив:

04.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Посилався на ті підстави, що 22.02.2021 приблизно о 09.30 год. в м. Києві по вул. Льва Толстого, 19/1, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав переваги в русі автомобілю Ford, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку в тій смузі, в яку він мав намір перестроїтись, здійснив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року у справі №752/6482/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту №393 від 12.05.2021 про оцінку автомобіля, виконаного ФОП ОСОБА_3 , величина втрати товарної вартості автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження і наступного впливу наслідків ремонту складає 11 205,62 грн.

За надання експертних послуг на виконання зазначеного звіту, ОСОБА_1 12.05.2021 сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_3 2 000 грн.

Окрім цього, внаслідок ДТП ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його транспортного засобу, неможливості його використовувати протягом проведення ремонту в період з 29.03.2021 по 14.04.2021. Зазначив, що в період дії карантинних обмежень він був вимушений пересуватися пішки, а також звертатися до послуг таксі та витрачати додаткові кошти, відвідувати страхову компанію, станцію технічного обслуговування, суд.

За викладених обставин вважав розумним та справедливим визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 11 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 13 205,62 грн заподіяної матеріальної шкоди та 11 000 грн моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Махових Я. Я. просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Судові витрати у розмірі 12 270 грн, які складаються з суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви - 908 грн та апеляційної скарги - 1 362 грн, з витрат на правову допомогу - 10 000 грн, просив покласти на відповідача.

Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у втраті товарної вартості транспортного засобу та шкоди, завданої внаслідок ДТП.

До матеріалів справи позивачем надано звіт №393 від 12.05.2021 про оцінку автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , протокол огляду колісного транспортного засобу від 01.03.2021, зі змісту яких вбачається, що власником цього транспортного засобу є ОСОБА_1 .

У фототаблиці №7 до звіту №393 від 12.05.2021 зображено технічний паспорт на транспортний засіб, з якого вбачається, що власником автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

За викладених обставин суд дійшов необґрунтованого висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що власником цього транспортного засобу є ОСОБА_1 та те, що позивач на відповідній правовій підставі користувався зазначеним транспортним засобом в день ДТП 22.02.2021.

Крім цього, судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення неправильно застосовано ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. 3, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також безпідставно застосовано правові позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року в справі №755/18006/15.

Оскільки позивач у даному спорі звертався з вимогою відшкодувати матеріальну шкоду, яка полягає у втраті товарної вартості транспортного засобу, суд першої інстанції дійшов хибного висновку з приводу передчасності даного позову за відсутності доказів звернення позивача до страхової компанії та відмови останньої у виплаті страхового відшкодування.

Судом першої інстанції не враховано правові висновки, які викладені в постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі №490/898/16-ц, від 17 жовтня 2019 року в справі №489/1356/16-ц, від 13 листопада 2019 року в справі №212/2534/16-ц.

Крім цього, не погоджується з висновком суду щодо недоведеності спричиненої відповідачем моральної шкоди.

Зазначає, що в матеріалах справи наявні докази заподіяння позивачу моральної шкоди, якими є постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року, звіт про оцінку автомобіля, фотоматеріали ДТП, акти виконаних робіт.

Відповідачем не спростовано доводи, які викладені у позовній заяві, поданих документах, а також доводів, які викладені у звіті про оцінку автомобіля, який виконаний ФОП ОСОБА_3 12.05.2021.

У відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Твердохліб М. М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ВАН КЛІК» № НОМЕР_3 . Термін дії поліса до 02.03.2022. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю, становить 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну,- 130 000 грн.

Відповідно до звіту №393 від 12.05.2021 про оцінку автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачається, що вартість відновлювального ремонту складає 29 335,90 грн, вартість матеріального збитку - 40 541,52 грн, що не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Відповідно до листа від 14.07.2021, який надійшов від страхової компанії ПрАТ «СК «ВАН КЛІК», водій автомобіля Форд, д.н.з. НОМЕР_2 , не звертався з заявою про страхове відшкодування.

Інші вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, а саме: моральної шкоди - 11 000 грн, та судові витрати 12 270 грн не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 не є належним відповідачем.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2021 о 09.30 год. в м. Києві по вул. Льва Толстого, 19/1 з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вина ОСОБА_2 у вчиненні даної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року в справі №752/6482/21.

Відповідно до звіту №393 про оцінку вартості автомобіля Ford Focus, держномер НОМЕР_2 , складеного 12.05.2021 ФОП ОСОБА_3 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Ford Focus, держномер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає (з урахуванням ПДВ) 40 541,52 грн, в т.ч. втрата товарної вартості 11 205, 62 грн. (а.с. 17-21).

Відповідно до рахунку №26 ФОП ОСОБА_3 від 12.05.2021, вартість експертних послуг становить 2 000 грн (а.с.38).

Відповідно до дублікату квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 12.05.2021, ОСОБА_1 н арахунок ФОП ОСОБА_3 сплачено 2 000 грн за експертні послуги а/м Ford Focus, д/н НОМЕР_2 (а.с.39).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів звернення позивача до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування. За відсутності відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування позов до винуватця ДТП є передчасним, оскільки останнім була застрахована відповідальність перед третіми особами, а звернення потерпілого з вимогами в такій спосіб суперечить меті інституту страхування.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження завдання матеріальної шкоди саме позивачу, як власнику автомобіля, а також відсутні докази того, що саме позивач поніс моральні страждання у зв`язку з невиплатою шкоди з вини відповідача.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14, від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15, які були враховані Верховним Судом у постанові від 24 червня 2019 року у справі № 562/2018/16-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 212/2534/16-ц.

Суд першої інстанції не врахував встановлені законодавчі обмеження щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою товарної вартості страховиком, відповідно до п. 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно дійшов помилкового висновку про те, що вказаний вид шкоди не підлягає стягненню з винної в ДТП особи.

За таких підстав доводи апеляційної скарги відносно помилкового висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині є обґрунтованими.

Матеріали справи містять зображення копії технічного паспорту, відповідно до якого власником автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 35).

Жодних заперечень відповідача щодо обставин належності пошкодженого в ДТП транспортного засобу позивачу матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність тієї обставини, що саме позивач є володільцем вказаного транспортного засобу.

Відповідачем також не надано доказів на спростування розміру шкоди, пов`язаної з втратою товарного вигляду транспортного засобу позивача.

За таких підстав позовні вимоги про стягнення з відповідача суми втрати товарної вартості автомобіля - 11 205,62 грн та витрат, пов`язаних з визначенням розміру втрати товарної вартості - 2 000 грн, всього 13 205,62 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

З огляду на те, що випадки відшкодування моральної шкоди страховиком передбачено у випадку заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої особи (ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), в даному випадку шкода здоров`ю позивача заподіяна не була, відповідач також є належним відповідачем по вимогам про відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна.

Відповідно до ч.3, 4 ст.23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

В обґрунтування розміру завданої моральної шкоди позивач посилався на те, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля відбулися негативні зміни в його житті внаслідок неможливості його використовувати протягом проведення ремонту в період з 29.03.2021 по 14.04.2021; в період дії карантинних обмежень він був вимушений пересуватися пішки, а також звертатися до послуг таксі та витрачати додаткові кошти, відвідувати страхову компанію, станцію технічного обслуговування та суд.

За викладених обставин колегія суддів апеляційного суду вважає розумним та справедливим визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн, з огляду на обставини справи та характер і тривалість моральних страждань позивача, задовольнивши частково позовні вимоги.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми витрат позивача на професійну правничу допомогу, колегія суддів бере до уваги договір №01-05/2021 про надання правової допомоги від 10.05.2021, укладений з адвокатом Махових Я. Я., акт №1 прийому-передачі грошових коштів від 18.05.2021, платіжне доручення №Р24АС1201 від 18.05.2021 про перерахування ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 10 000 грн.

З огляду на відсутність заперечень відповідача щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 695 грн, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 519,76 грн, на загальну суму 8 214,76 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (66,95%).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Махових Яни Яківни задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду в сумі 13 205,62 грн, моральну шкоду в сумі 3 000 грн, всього 16 205,62 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 8 214,76 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк