Справа № 309/2024/21
Провадження № 2/309/503/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Бринзей Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа без самостійних вимог: Хустська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом про визнання таким, що втратило чинність у зв`язку з припиненням колгоспних дворів, свідоцтва на право власності на колгоспний двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (нова адреса будинку АДРЕСА_2 ), виданого виконкомом Хустської районної Ради народних депутатів на підставі рішення №151 від 13.07.1988 року та зареєстрованого 20 липня 1988 року за номером запису 789 та просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 в цілому.

Заява мотивована тим, що дід позивачки, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та бабуся ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті дідуся та бабусі залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (колишня поштова адреса будинку: АДРЕСА_1 ), але ними своєчасно не було оформлено право власності на даний будинок. В житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 (колишня адреса будинку- АДРЕСА_1 ) батько позивачки ОСОБА_3 та сама позивачка проживають з народження. Даний житловий будинок побудований членами їх сім`ї у 1988 році і належав колгоспному двору, головою якого був дід позивачки ОСОБА_5 згідно із свідоцтвом про право власності колгоспного двору на житловий будинок від 20.07.1988 року, виданого виконкомом Хустської районної Ради народних депутатів на підставі рішення №151 від 13.07.1988 року та зареєстрованого в Хустському ДПТІ 20 липня 1988 року за номером запису 789. На той період членами колгоспного двору були дід, бабуся і батько, який з народження з ними проживав і до цих пір проживає в будинку. Право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлено на фізичних осіб членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у зв`язку із прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року, однак, дідусем та бабусею цього не було зроблено. При зверненні до Хустської державної нотаріальної контори з приводу успадкування даного житлового будинку за померлими дідусем та бабусею, позивачці було відмовлено та роз`яснено, що такий документ, як свідоцтво про право власності на колгоспний двір не може бути прийнятий нотаріальними органами як такий, що посвідчує право власності померлого дідуся на житловий будинок, позаяк, для визначення кола співвласників житлового будинку після припинення колгоспних дворів потрібно встановлювати низку юридичних фактів і було рекомендовано звернутися до суду для можливості реалізувати право на власність.

На даний час, позивачка разом зі своєю сім`єю та батьком, ведуть спільне господарство в даному будинку, проводить поточні та капітальні ремонти даного будинку та домоволодіння в цілому. З наведених підстав просила суд задовольнити її вимоги.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги позовної заяви підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання на визначений судом термін не з`явилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Хустської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази додані до позовної заяви, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності колгоспного двору на жилий будинок АДРЕСА_1 від 20.07.1988 року, виданого виконавчим комітетом Хустської районної ради народних депутатів, дідусь позивачки ОСОБА_5 , як голова колгоспного двору являвся власником цього домоволодіння.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району №1375 від 13.10.2020 року, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 має поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Ізянською сільською Радою народних депутатів Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, його дружина ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 року з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 було зареєстровано 20.07.1988 року у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів була мати позивачки, відповідно до ст.ст.120,123 ЦК УРСР вона мала набути право особистої власності на вказаний будинок.

Позивачка проживає в даному будинку, фактично вступивши в управління та володіння ним. Дані обставини в ході судового розгляду не спростовані.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.2,4,12,13,76-78,206,247,258-268 ЦПК України, ст.ст. 328.392ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що втратило чинність у зв`язку припиненням колгоспних дворів, свідоцтво на право власності на колгоспний двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (нова адреса будинку АДРЕСА_2 ), виданого виконкомом Хустської районної Ради народних депутатів на підставі рішення №151 від 13.07.1988 року та зареєстрованого 20 липня 1988 року за номером запису 789.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 в цілому.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.