Справа № 188/462/21
Провадження № 2/188/318/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/462/21

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Ідея Банк»

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович

третя особа: державний виконавець Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сєрова Катерина Миколаївна

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, щодо стягнення з неї заборгованості у загальному розмірі 18830.63 грн.

В обґрунтування позивач зазначила, 30 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1339 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства « Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору №Z75.21654.004845916 від 28 січня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством « Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 02 жовтня 2019 року, заборгованості за період з 02.11.2019 року по 12 травня 2020 року у розмірі: 7177.34грн. - строковий основний борг, 5922.68грн. - прострочений основний борг, 867.08 грн. - прострочені проценти, 35.14 грн - строкові проценти, 484.65грн. - строкова плата за обслуговування кредиту, 3877.2грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту, 466.54грн. - пеня, 1 900грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

На підставі вказаного виконавчого напису 17.08.2020 року державним виконавцем Петропавлвівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного межрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) Сєровою К.М. відкрито виконавче провадження №62786316 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк».

Згідно умов кредитного договору №Z75.21654.004845916 від 28 січня 2019 року, укладеного між АТ « Ідея Банк» та ОСОБА_1 Банк надав Позичальнику кредит в сумі 17950 грн. ( п.1.1) строком на 24 місяці ( п. 1.2) за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі 9.99% ( п. 1.4), за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату щомісячно в термін та у розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором,Позичальник надає згоду на укладення за рахунок Позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя ( п.1.12).

Погашення кредиту здійснюється рівними щомісячними платежами у сумі 1312.56грн. з 02.03.2019 року по 28.01.2024 року, в які включені: погашення суми кредиту з наростаючим значенням суми оплати ( всього 17950грн.), проценти за користування кредитом зі зменшеним значенням суми оплати ( всього 1949.37грн.), плата за обслуговування кредиту у сумі 484.65грн. рівними щомісячними платежами ( всього 11631.6грн.)

Згідно договору добровільного страхування життя №Z75.21654.004845916 від 28 січня 2019 року, укладеного між ПрАТ « Страхова компанія « Уніка життя» та ОСОБА_1 , вигодонабувач АТ «Ідея Банк», розмір страхового платежу, що підлягає сплаті одноразово, становить 2475.86грн., сума за страховим ризиком становить для АТ «Ідея Банк» 15474.14грн.

Банк в силу положень ст. 55 Закону України « Про банки та банківську діяльність» та ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» не мав права включати у кредитний договір умову про страхування та вимагати сплати страхового платежу одноразово у розмірі 2475.86 грн.

Крім того, перерахувавши третій особи 2475.86 грн. одноразово до укладення кредитного договору, Банк фактично у користування Позичальника видав 15474.14 грн грн., страхова сума становить 15474.14 грн., проте згідно Графіку платежів Позичальник зобов`язаний повернути Банку 17950 грн. без урахування вже сплаченої страхової суми одноразово у розмірі 2475.86грн., що є незаконними діями Банку, оскільки страховий платіж здійснено за рахунок позичальника, що не передбачено законом.

Банк фактично видав кредит за умови сплати страхового платежу на користь третьої особи, яка є пов`язаною особою з Банком, поставив у залежність надання кредиту від укладення страхового договору та сплати страхового внеску.

Враховуючи зазначене, позивач вважає,що розрахунок заборгованості є спірним.

Крім того, позивач вважає, що пункти договору про плату за обслуговування кредитом є нікчемними, банк неправомірно нарахував плату за обслуговування кредитом, яка включена до заборгованості.

Позивач просить суд визнати виконавчий запис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представник відповідача надав письмовий відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнав, не заперечує проти розгляду справи у відсутність сторони відповідача.

В обґрунтування заперечення проти задоволення позову відповідачем у відзиві зазначено, AT «Ідея Банк» з позовом ОСОБА_1 у даній справі не погоджується, вважає його безпідставним та необґрунтованим, натомість виконавчий напис, вчинений 30 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем №1339 таким, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає виконанню, підтвердженням чого є наступне.

Між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №Z75.21654.004845916 від 28 січня 2019 року.

Оскільки Позивач, як позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань належним чином не виконував, станом на 12.05.2020 у нього утворилась заборгованість у розмірі 18879.55 грн., а тому АТ «Ідея Банк» на адресу Позивача було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань.

АТ «Ідея Банк» належним чином пред`явив Позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань та довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 АТ «Ідея Банк».

Щодо заборгованості за кредитним договором вважає її безспірною.

Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 17950 грн., включаючи плату на страховий платіж .

Позивач, відповідно до договору страхування життя №Z75.21654.004845916 від 28 січня 2019 року уклав правочин про добровільне страхування життя з ПАТ «СК «УНІКА Життя».

Під час укладання кредитного договору та станом на момент вчинення виконавчого напису №1339 від 30.06.2020 Позивач не заперечував, не оскаржував умови Кредитного договору, а відтак слід вважати заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором безспірною.

Правомірною важає нарахування пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання на підставі п. 3.3.1 Кредитного договору.

На виконання вимог чинного законодавства, АТ «Ідея Банк» надало приватному нотаріусу всі необхідні документи для вчинення останнім оскаржуваного Позивачем виконавчого напису.

Відповідач вважає, що на момент укладення Кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умови, що передбачають сплату споживачами (Позивачем) комісії за обслуговування кредиту.

Відповідач вважає, умови укладеного з позивачем кредитного договору справедливими, такими що відповідали інтересам позивачки, з якими вона ознайомилась і погодилась.

Крім того, відповідач вважає, що судові витрати в частині витрат на правову допомогу , розрахунок цих витрат належним чином не підтверджено.

Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., надав письмові пояснення в яких заперечує проти задоволення позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування третя особа зазначила, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Разом з тим з матеріалів нотаріальної справи вбачається, що на момент вчинення виконавчого напису спір про право був відсутній.

30 червня 2020 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., звернувся представник за довіреністю АТ «Ідея Банк» Карпець Ю.В., із заявою про вчинення виконавчого напису від 26.06.2020 р. № 12.4.2/100160, також, згідно вимог чинного законодавства, додала до заяви всі необхідні документи, а також довідку-розрахунок заборгованості та Вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса.

ОСОБА_2 вважає, що АТ «Ідея Банк» були подані всі необхідні документи для вчинення ним виконавчого напису, які в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості.

Треті особи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, заяв про перенесення розгляду справи до суду не надійшло.

Вивчивши позов та долучені документи, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до Правового висновку Постанови ВП ВС від 23.06.2020 по справі № 645/1979/15-ц

1) Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

2) Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

3) Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

4) Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

5) Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

6) З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до наданих позивачем письмових доказів ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 , уклала договір №Z75.21654.004845916 від 28 січня 2019 року року з АТ «Ідея Банк», строк платежу настав 02.10.2019 року.

Судом встановлено наявну по договору №Z75.21654.004845916 від 28 січня 2019 року заборгованість за період з 02.11.2019 року по 12 травня 2020 року у розмірі: 7177.34грн. - строковий основний борг, 5922.68грн. - прострочений основний борг, 867.08 грн. - прострочені проценти, 35.14 грн - строкові проценти, 484.65грн. - строкова плата за обслуговування кредиту, 3877.2 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту, 466.54грн. - пеня.

Відповідачем надано виписку з особового рахунку боржника.

Судом встановлено, спірною є сума заборгованості за кредитом по сплаті 484.65грн. - строкова плата за обслуговування кредиту, 3877.2 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту на загальну суму 4361.85 грн.

Згідно з ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

В силу положень ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначення у договорі про його страхування і одноразове стягнення страхового платежу в розмірі 2475.86 грн. також є спірним.

Порушення зазначених норм , право на оскарження неправомірності вимог стягувача щодо зазначених сум є підставою для задоволення позовних вимог.

Висновки суду не суперечать Правовому висновку Постанови КЦС ВС від 26.02.2020 у справі № 369/6415/17 (№ в ЄДРСР 88103268). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того це не суперечить сталій практиці Верховного Суду щодо несправедливості положень договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому). ВІдповідно до Правового висновку у Постанові КЦС ВС від 04.08.2021 у справі № 638/20120/16 де зазначено, що за змістом частини п`ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Відповідачем, відповідно до відзиву, фактично визнано, що в умовах договору передбачена плата за обслуговування кредиту, крім того стягнуто прострочені і строкові відсотки на суму 902.22 грн., а прострочена і строкова плата за обслуговування кредиту в розмірі 4361.85 грн., що є майже у чотири рази більшою за нараховані відсотки і є спірною щодо наданих послуг за обслуговування кредиту.

Відповідно до ч.1,2 ст.18 Закону України Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до виконавчого напису прострочені і строкові відсотки на суму 902.22 грн., а загальна заборгованість за обслуговування кредиту -4361.85 грн., що є несправедливим і підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з тим, що подані документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При винесенні рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат та витрат на правову допомогу, про що заявлено в мотивувальній частині позову.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в сумі 908грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі на користь позивача .

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги долучену квитанцію про сплату послуг і зазначений об`єм виконаних робіт, договір, свідоцтво та приходить до висновку про повне відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу, які були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відповідно до залученої квитанції адвокатом надано послуги по підготовці і складанню позову, суд вирішує питання про компенсацію витрат на правову допомогу по даній справі, тому вважає необхідним стягнути з відповідача витрати на правову допомогу позивачу в розмірі 1000 грн., що є справедливим і розумним.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Керуючись ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» ст.ст. 4,76,89, 141, 258, 264-265, 280-282 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, державний виконавець Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сєрова Катерина Миколаївнапро визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити в повному обсязі .

Визнати виконавчий напис від 30.06.2020 року, зареєстрований в реєстрі №1339, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем щодо стягнення грошових коштів по заборгованості та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса на загальну суму 20730.63 грн. з ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 прож. за адресою АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 9 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» 9 на користь ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 прож. за адресою АДРЕСА_1 сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 908грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна