Справа № 490/1207/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з нього на його користь:

матеріальну шкоду завдану велосипеду марки «COLNAGO», № рами: ХJL 1697 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 101 016 грн 00 коп. (по 50 508 грн. 00 коп. з кожного);

моральну шкоду з ОСОБА_2 у розмірі 200 000 грн, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

стягнути з ОСОБА_2 6000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2020 року відкрито провадження у справі.

У період з лютого 2020 року до 09 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

У жовтні 2020 року до суду надійшов відзив на позові відповідача ОСОБА_2 , в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на необґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2021 року прийнято відмову позивача від позовних вимог до ОСОБА_4 , закрито провадження у справі в частині стягнення позовних вимог про стягнення з нього 50 508 грн 00 коп., закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання з`явився позивач та його представник адвокат Козленко С.О., представник відповідача адвокат Маркін С.І.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

28 лютого 2017 року близько 17:00 год. в районі регульованого світлофором перехрестя вул. Пушкінської та вул. Нікольської відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки "SCANIA R143H", реєстраційний номер НОМЕР_1 з бортовим напівпричепом "KRONE SDC 27", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та велосипеда "COLNAGO", № рами: НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2017 року, залишений без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 березня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду та вирішено інші питання.

Надалі позивач у лютому 2020 року звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_4 (власник транспортного засобу "SCANIA R143H") та ОСОБА_2 (водій транспортного засобу "SCANIA R143H") матеріальної шкоди у розмірі 101 016 грн 00 коп., яка є вартістю велосипеда "COLNAGO".

На підтвердження суми вартості велосипеда, позивачем надано оригінал товарного чеку № 39 від 25 травня 2016 року, відповідно до якого вартість цього велосипеда становить 101 016 грн. Також позивачем надано технічний паспорт на цей велосипед.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 20-86 від 20 жовтня 2020 року, здійсненого Миколаївським відділенням Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, сума матеріального збитку завданого власнику велосипеда складає 97 985 грн 52 коп.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до статті другої ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у разі наявності такого договору).

Викладене узгоджується з позицією викладеною Верховним Судом, зокрема, у постанові від 02 липня 2018 року у справі № 750/9590/16-ц.

З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що внаслідок недотримання водієм ОСОБА_5 п.п. 2.3 «б», 10.1, 10.6, 16.2 Правил дорожнього руху України, які знаходять у прямому причинному зв`язку із завданням позивачу ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та матеріальної шкоди, завданої його велосипеду.

Зазначена обставина не заперечувалася відповідачем ОСОБА_2 і під час розгляду справи.

Відповідно до експертного висновку, наявного у матеріалах справи, сума шкоди, завданої велосипеду відповідача становить 97 985 грн 52 коп. Посилання відповідача про неналежність доказів, якими позивач підтверджує суму матеріальної шкоди, суд відхиляє.

У своєму відзиві відповідач вказує на те, що товарний чек про придбання велосипеда не може бути належним доказом, оскільки він підтверджує його ціну станом на 2016 рік. Однак суд зазначає, що на підтвердження розміру шкоди позивачем надано експертний висновок.

Крім того, розгляд цивільних справ здійснюється, зокрема, на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи відповідачем будь-яких клопотань про приєднання до матеріалів справи доказів, клопотань про призначення експертизи тощо, з метою з`ясування розміру матеріальної шкоди до суду подано не було.

За такого суд вирішує справу за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до експертного висновку від 20 жовтня 2020 року, який на думку суду є належним та допустим доказом, встановлено, що розмір матеріального збитку завданого велосипеду позивача становить 97 985 грн 52 коп.

З огляду на те, що позивач звертаючись до суду із цим позовом просить стягнути майнову шкоду у рівних частинах з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 48 992 грн 76 коп. матеріальної шкоди.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зміст статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Як свідчить контракт з працівником штатної команди Національних збірних команд України від 21 січня 2016 року, укладеним між Міністерством молоді та спорту та ОСОБА_1 та додатком до нього, позивач є спортсменом інструктором з велосипедного спорту (трек). У 2016 та 2017 роках позивач повинен був досягти спортивних результатів у Чемпіонаті України, Чемпіонаті Європи, Кубку світу цих років. В контракті зазначено, що цей контракт є трудовим договором за умовами якого позивач отримує заробітну плату.

Однак у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями (перелом 9-го ребра зправа, рани та перелому правого надколінника, ран та перелому кісток лівої гомілки, множинних переломів кісток лівої ступні) не зміг виконати взяті на себе зобов`язання з підготовки та участі у національних та міжнародних спортивних змаганнях. Викладені обставини підтверджуються вироком суду, який набрав законної сили. В матеріалах справи наявні копії лікарняних листків, яким підтверджуються періоди тимчасової втрати працездатності.

За результатами огляду МСЕК у травні 2017 року позивачу встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням та було рекомендовано легкий труд в кабінетних умовах, або без тривалого стояння.

У липні 2018 року за результатами огляду позивачу ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та зазначено, що позивач може працювати тренером викладачем з велоспорту, з обмеженням тривалості перебування на ногах.

Із зазначеного слідує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач ОСОБА_2 , позивач отримав тілесні ушкодження, які позбавляють його можливості особисто займатися велоспортом, тобто здійснювати свої трудові обов`язки та отримувати за це заробітну плату. На даний час позивач може займатися лише тренерською діяльністю.

Отже, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 лютого 2017 року, позивачу завдано фізичного болю, позивач втратив нормальні життєві зв`язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя (зміна виду зайняття).

За такого суд дійшов що ОСОБА_2 завдано позивачу моральну шкоду, яка має бути відшкодована у розмірі 100 000 грн. З огляду на викладені вище обставини така сума на думку є обгрунтованою та співмірною із завданою позивачу моральною шкодою.

За такого, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню сума матеріальної шкоди 48 992 грн 76 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

З огляду на зазначене відповідно до приписів статтей 137 та 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн (шість тисяч) гривень.

Відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути витрати на судовий збір у розмірі 1% від суми стягнення з відповідача. За такого з відповідача 1 489 грн 92 коп. на користь держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 11, 12, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 48 992 (сорок вісім тисяч дев`ятсот дев`яності дві) грн 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 грн (шість тисяч) гривень 00 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 1 489 грн 92 коп. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Шолох