Справа № 750/7569/21
Провадження № 2/750/1863/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
секретаря Разумейко К.М.,
за участю прокурора Матвієнка О.В.,
представника відповідача Бондаренка П.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,
третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в :
08 липня 2021 року керівник Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 88837 грн. 32 коп.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач відзив на позов не подав.
Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник Чернігівської міської ради у судове засідання подала клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов Чернігівська міська рада підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_1 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував на службі та керував службовим автомобілем, якій належить військовій частині, а тому позов пред`явлено до неналежного відповідача. Позивачем не зазначено в якості відповідача власника джерела підвищеної небезпеки військову частину НОМЕР_1 , а також страхову компанію, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність власника (володільця) автомобіля.

Третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради надіслало до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.
Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/4232/21 від 01 червня 2021 року, яка частково змінена ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12.08.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005078 від 28.08.2020, за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності (а.с. 13-14, 60-62).
Ухвалами суду першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , 28.08.2020 близько 15 год. 51 хв., керуючи автомобілем марка «УАЗ» модель «469», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався з прилеглої території військової частини НОМЕР_3 в напрямку головної автомобільної дороги, що поблизу буд. 32 по вул. Шевченка у м. Чернігові, та наблизившись до виїзду на головну дорогу зупинив автомобіль. Далі, водій ОСОБА_1 , діючи з кримінально протиправною самовпевненістю, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи вказаним автомобілем, діючи в порушення вимог п.п.10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, перед виїздом з прилеглої території на головну дорогу вул. Шевченка в м. Чернігів, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а виїхавши з прилеглої території на проїзну частину головної дороги поблизу буд. 32 по вул. Шевченка у м. Чернігові, не надав перевагу в русі транспортному засобу - мотоциклу марки «Honda RC63», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП водій мотоцикла ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у виді закритих багатоуламкових переломів обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, котрі виникли унаслідок ударної дії тупих, твердих предметів, які як у сукупності, так і кожне окремо, згідно висновку судової-медичної експертизи №47 від 02.02.2021, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 25.03.2021 №СЕ-19/125-21/2094-ІТ, у даній дорожній обстановці Шупик С.Г. порушив вимоги п.п.10.1, 10.2 Правил дорожнього рух, що стало причиною та умовою настання ДТП. (а.с. 13-14).
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_2 , у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради в період з 28 серпня 2020 року по 19 жовтня 2020 року.
З довідки про витрати Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради № 134 від 14 травня 2021 року, вбачається, що вартість лікування ОСОБА_2 за період з 28.08.2020 по 19.10.2020 становить 88837 грн. 32 коп. (а.с. 12).
Відповідно до частин першої, третьої статті 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», зокрема, пунктом 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.
Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Згідно з пунктом 3, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Доводи представника відповідача щодо пред`явлення вимог не до власника джерела підвищеної небезпеки не заслуговують на увагу, адже позов стосується відшкодування витрат місцевого бюджету на стаціонарне лікування потерпілого, до яких віднесені, зокрема, витрати на заробітну плату, нарахування на заробітну плату, господарські витрати, витрати на харчування та придбання медикаментів, оплата комунальних послуг. Такі витрати не підлягають відшкодування за договором цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, а тому доводи представника відповідача в цій частині також не заслуговують на увагу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
позов керівника Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради (місцезнаходження: вул. Магістратська, 7, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи 34339125) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_5 ) про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 88837 грн. 32 коп. (вісімдесят вісім тисяч вісімсот тридцять сім грн. 32 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону 2270 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя