13.09.2021 Справа № 756/4168/20
Провадження № 2/756/941/21
Справа № 756/4168/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає, що 29.12.2015 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який рішенням Оболонського районного суду міста Києві від 29.11.2019 року розірваний. Під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 вселився до належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 , а після розірвання шлюбу залишається поживати в ній, чинить на неї моральний, психологічний та фізичний вплив, а також витрат на утримання квартири не несе, комунальні послуги не оплачує.

ОСОБА_1 змінила підстави позову шляхом подання уточненої позовної заяви, яка ухвалою суду постановленою у підготовчому судовому засіданні 24.11.2020 року, прийнята до провадження.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 посилаючись на те, що її право власника на вільне володіння, користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою порушується відповідачем, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а тому його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Представник Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, в поданих письмових поясненнях просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Судом установлено, що ОСОБА_1 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором дарування квартири від 30.07.2007 року, укладеним з ОСОБА_3 та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Потоцькою І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1002 (а.с. 9).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 29.11.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29.12.2015 року ВДРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві - розірвано (а.с. 8).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА від 08.04.2020 року, місце проживання ОСОБА_2 з 14.09.2017 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 20).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 02.04.2018 року, ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 12).

Зі змісту листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.03.2020 року вбачається, що у відділу відсутні правові підстави для зняття з реєстрації ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 (а.с. 67).

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Право на житло гарантовано ст. 48 Конституції України.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ч. 3 ст. 48 Конституції України).

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Статтею 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч. 1 ст. 389 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною 1 ст. 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналогічну норму містить також ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, за якою члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 64 ЖК України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням (ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР).

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки /реєстрації/ самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що ОСОБА_2 вселився до квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_1 під час перебування з нею у зареєстрованому шлюбі та залишається в ній проживати після розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання його таким, що втратив право користування цим житлом з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 .

При цьому суд враховує, що припинення сімейних відносин з позивачкою, оплата нею комунальних послуг не може обмежувати право відповідача на користування житлом, набуте відповідно до закону.

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 та 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя