справа №619/3841/21
провадження №2/619/1340/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Кононихіної Н. Ю.

при секретарі: Мєщан І. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області «про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадщину»,

встановив:

До Дергачівського райсуду Харківської області звернувся ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області «про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадщину». Із матеріалів позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 03.06.2019 складено відповідний актовий запис №48 Виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

За життя ОСОБА_2 проживав разом з позивачем - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання останні вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, обробляли город, несли спільні витрати, ремонтували оселю. Також позивач здійснював догляд за ОСОБА_2 до смерті, бо більш ріднішої людини ніж позивач у нього не було, бо дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка є бабою позивача померла у 2011 році. Як наслідок гарних відносин з позивачем, ОСОБА_2 склав заповіт, в якому спадкоємцем зазначеного в заповіті майна - 9/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 є позивач ОСОБА_1 . Право власності на іншу ж частку зазначеного вище будинку - ј було ОСОБА_2 за життя не оформлено, бо дана частка була зареєстрована на ОСОБА_4 , яка була рідною сестрою бабусі ОСОБА_2 - ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_4 фактично продовжувала мешкати в даному будинку, бо мала похилий вік та сама була не спроможна без сторонньої допомоги жити та на момент смерті мешкала з онуком сестри ОСОБА_2 , який здійснював догляд за останньої, вели спільне господарство з нею, мали спільний бюджет, користувалися будинком, але ОСОБА_5 не встигла за життя оформити право власності на частку даного домоволодіння, яке належало ОСОБА_4 , бо померла. Син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 був ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_6 та онук ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла в лікарні в м. Харкові, яка за життя проживала разом з онуком сестри - ОСОБА_2 у зазначеному вище домоволодінні. За час спільного проживання у зазначеному вище домоволодінні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, обробляли город, несли спільні витрати, ремонтували оселю. ОСОБА_2 перебував на утриманні ОСОБА_4 , протягом двох років, бо був тимчасово непрацездатним. ОСОБА_2 здійснював догляд за ОСОБА_4 до смерті, бо більш ріднішої людини ніж ОСОБА_2 у неї не було. ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 вступив у фактичне управління та володіння майном померлої - ј частка зазначеного будинку, бо вона не була окремо виділена від домоволодіння ОСОБА_2 , дана частина не мала окремі рахунки на комунальні послуги, тобто ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 продовжував управляти зазначеним вище будинком та сплачувати комунальні послуги, проводити ремонтні роботи, розпоряджатися її майном та особистими речами на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

04.12.2019 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з 9/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по зазначеній вище адресі. Також в даному свідоцтві зазначено, що ОСОБА_2 належить даний будинок на підставі 1/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.11.2000 Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим №1-2669, зареєстрованого у Малому госпрозрахунковому державному підприємстві «Інвенрос» 12.12.2001 за №697 та записано в реєстрову книгу №4, належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 /тобто бабі позивача/, спадкоємцем за законом після смерті якої був її чоловік - ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, але не оформив.

Позивач після смерті ОСОБА_2 , позивач вступив у фактичне управління майном померлого житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по зазначеній вище адресі, в тому числі й часткою будинку, яка належить померлій ОСОБА_4 , так як позивач є єдиним спадкоємцем, бо інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні.

29.12.2021 позивач звернувся до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. із проханням у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на ј частку зазначеного вище житлового будинку з господарськими спорудами. 29.12.2021 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як видача зазначених вище свідоцтв проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно. Також в даній постанові нотаріус посилається на довідку №26256 від 08.10.2019 Дергачівського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвенрос» ј частка зазначеного вище житлового будинку належить ОСОБА_4 , яка померла в 1988 році, спадкоємцем за законом був її племінник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_7 не надав документів, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 згідно будинкової книги для прописки громадян у зазначеному вище житловому будинку, вказаний зареєстрований у цьому будинку з 1978 року.

Відповідно до довідки Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02.03.2021, яка видана ОСОБА_1 встановлено, що позивач на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 .

Згідно акта депутата Малоданилівської селищної ради Мазур А., встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживав за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 на момент його смерті, що підтверджується підписом сусіда ОСОБА_8 та завірено печаткою селищної ради та підписом секретаря ради.

Позивач з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з 24.04.2004 по 29.05.2019.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, задоволення заяви для позивача має юридичне значення, оскільки має намір реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Згідно до п. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Тому позивач просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_4 ;

встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24.04.2004 по 29.05.2019;

визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на ј частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивача ОСОБА_9 не з`явилася, сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, тому суд розглядає справу у відсутності представника позивача, на тих доказах, які надані до судового засідання.

В судове засідання представник відповідача Малоданилівської селищної ради Харківської області не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, тому суд розглядає справу у відсутності представника відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що постійно проживала в АДРЕСА_1 , померла в лікарні в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого міським РАЦС м. Харкова 01.09.1988.

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді ј частини спірного домоволодіння в АДРЕСА_1 , яке належало померлій на підставі договору дарування від 30.12.1959, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської нотаріальної контори Харківської області, за реєстром № 4768.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 був ОСОБА_2 згідно ст. 531 ЦК України в редакції 1963 року, т.я. за життя померлий спадкодавець проживала разом з онуком сестри - ОСОБА_2 у зазначеному вище домоволодінні. За час спільного проживання у зазначеному вище домоволодінні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, обробляли город, несли спільні витрати, ремонтували оселю. ОСОБА_2 перебував на утриманні ОСОБА_4 , протягом двох років, бо був тимчасово непрацездатним. ОСОБА_2 здійснював догляд за ОСОБА_4 до смерті, бо більш ріднішої людини ніж ОСОБА_2 у неї не було. ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 вступив у фактичне управління та володіння майном померлої - ј частка зазначеного будинку, бо вона не була окремо виділена від домоволодіння ОСОБА_2 , дана частина не мала окремі рахунки на комунальні послуги, тобто ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 продовжував управляти зазначеним вище будинком та сплачувати комунальні послуги, проводити ремонтні роботи, розпоряджатися її майном та особистими речами на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_2 прийняв спадщину фактично після смерті ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Тому суд встановлює факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_4 ; а також визнає факт належності ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на ј частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 ., який складається з житлового будинку з прибудовами літ. А-1, верандою літ.а, льохом літ.а-1, тамбурами літ. а-2,а-5, загальною площею 79,60 м.кв., житловою площею 52,40 м.кв., а також надвірними спорудами: вбиральнею літ.В, сараями літ. Г,Д, гаражем літ.Е, зливною ямою літ. Ж, колонкою літ. К, огорожею № 1-2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 03.06.2019 складено відповідний актовий запис №48 Виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді 9/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на таких підставах: ј частина - на підстав свідоцтва про право на спадщину,виданого 26.02.1986 державним нотаріусом Дергачівської нотаріальної контори Харківської області, за реєстром № 817, 1/12 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.11.2000 державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, за реєстром № 1-2671, 1/12 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.09.1979 державним нотаріусом державної Дергачівської нотаріальної контори, за реєстром №3259, 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.11.2000 державним нотаріусом державної Дергачівської нотаріальної контори Харківськоїх області, за реєстром № 1-2669;

а також ј частина даного житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі ст. 531 ЦК України в редакції 1963 року після смерті його тітки ОСОБА_4 , на матеріальному утриманні якої він знаходився на момент смерті спадкодавця, але він не встиг оформити свої спадкові права.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є позивач згідно ст. 1264 ЦК України , т.я. за життя ОСОБА_2 проживав разом з позивачем - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання вони вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, обробляли город, несли сумісні господарчі витрати, ремонтували оселю. Також позивач здійснював догляд за ОСОБА_2 до смерті, бо більш ріднішої людини ніж позивач у нього не було, т.я. дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка є бабцею позивача - померла у 2011 році. Як наслідок гарних відносин з позивачем, ОСОБА_2 склав заповіт, в якому спадкоємцем зазначеного в заповіті майна - на 9/12 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 - є позивач ОСОБА_1 . Позивач оформив свої спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносного цієї частини вказаного спадкового майна, яке посвідчене 04.12.2019 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В. В., за реєстром № 3325, що зареєстровано згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.12.2019, № 191548466.

Таким чином, прийнявши частку спадкового майна - позивач ОСОБА_1 прийняв у спадок і все спадкове майно згідно ст. 1268-269 ЦК України, а також спадок на іншу ј частку зазначеного вище спірного будинку - яке ОСОБА_2 за життя не було оформлено, бо дана частка була зареєстрована на ОСОБА_4 , спадок після смерті якої ОСОБА_2 прийняв фактично згідно ст. 531 ЦК України в редакції 1963 року.

Позивач після смерті ОСОБА_2 вступив у фактичне управління майном померлого житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по зазначеній вище адресі, в тому числі й часткою будинку, яка належить померлій ОСОБА_4 , так як позивач є єдиним спадкоємцем, бо інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні.

29.12.2021 позивач звернувся до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. із проханням у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на ј частку зазначеного вище житлового будинку з господарськими спорудами. 29.12.2021 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як видача зазначених вище свідоцтв проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно. Також в даній постанові нотаріус посилається на довідку №26256 від 08.10.2019 Дергачівського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвенрос» ј частка зазначеного вище житлового будинку належить ОСОБА_4 , яка померла в 1988 році, спадкоємцем за законом був її племінник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_7 не надав документів, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 згідно будинкової книги для прописки громадян у зазначеному вище житловому будинку, вказаний зареєстрований у цьому будинку з 1978 року.

Відповідно до довідки Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02.03.2021, яка видана ОСОБА_1 встановлено, що позивач на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 .

Згідно акта депутата Малоданилівської селищної ради Мазур А., встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживав за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 на момент його смерті, що підтверджується підписом сусіда ОСОБА_8 та завірено печаткою селищної ради та підписом секретаря ради.

Позивач з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з 24.04.2004 по 29.05.2019.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, задоволення заяви для позивача має юридичне значення, оскільки має намір реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Згідно до п. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Дані обставини підтвердили свідки у судовому засіданні.

Тому суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 74 СК України, статтями 15, 16, 1216, 1218, 1264 ЦК України, статтями 548, 549, 531 ЦК УРСР в редакції 1963 року, статтею 41 Конституції України, статтями 4, 5, 10, 12, 13, 76-78, 141, 259, 315 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю у період з 24.04.2004 по 29.05.2019 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - на ј частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку з прибудовами літ. А-1, верандою літ.а, льохом літ.а-1, тамбурами літ. а-2,а-5, загальною площею 79,60 м.кв., житловою площею 52,40 м.кв., а також надвірними спорудами: вбиральнею літ.В, сараями літ. Г,Д, гаражем літ.Е, зливною ямою літ. Ж, колонкою літ. К, огорожею № 1-2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ю. Кононихіна