Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" жовтня 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у судовому засіданні в смт.Літин за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому зазначає, що 28.05.2020 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Зокрема, судом визнано за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Вказує, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 02.06.1991 року, який був розірваний рішенням Вінницького міського суду від 27.06.2018 року і все майно набуте ними за період шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, крім поділеної частки спільного майна подружжя, у спільній власності є ще один об`єкт нерухомого майна, а саме садовий будинок з погосподарськими спорудами та земельна ділянка загальною площею 0,0474 га, кадастровий номер :04:000:1190, що розташовані в СТ «Іва-81» Малинівська сільська рада Вінницький район Вінницька область.

Вищезазначене майно, набуте відповідачем під час шлюбу за договором купівлі-продажу від 08.07.2013 року.

Зважаючи на вищезазначене, зокрема на те, що частина майна яке знаходиться у спільній частковій власності колишнього подружжя поділена, а інша частина майна не розділена, тому позивач з метою захисту своїх законних прав та інтересів змушений звернутися до суду із даним позовом та просить визнати за ним право власності на Ѕ частку садового будинку з погосподарськими спорудами, загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м. позначений на плані літ. «А», мансарда літ. «м/А», ганок, сарай-убиральня літ. «Б», криниця №1 та Ѕ земельної ділянки загальною площею 0,0474 га, кадастровий номер :04:000:1190, що розташовані в СТ «Іва-81» Малинівська сільська рада Вінницький район Вінницька область.

14.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. в якій відповідач ОСОБА_2 зазначає, що викладені у позовній заяві від 08.07.2021 р. позовні вимоги є безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству з таких підстав.

Позивач зазначає, що має право на 1/2 частки садового будинку з погосподарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0474 га, що знаходитьсяза адресою Вінницька область Літинський район Малинівська сільська рада СТ «Іва-81».

Таке право позивач пов`язує з таким фактом, що зазначене майно було набуте відповідачем під час шлюбу за договором купівлі-продажу від 08.07.2013 р. Однак, вона проти такого твердження має заперечення щодо цього.

Вищезазначений садовий будинок із земельною ділянкою нею зі згоди позивача було придбано за грошові кошти, які належали особисто її, оскільки на момент укладення договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки позивач джерел доходу не мав.

У даному випадку, будинок був куплений за її кошти та з метою здійснення оздоровлення, оскільки вона є інвалідом першої групи.

Вказує, що на той час позивач ОСОБА_1 трудової або фінансової участі в утриманні садового будинку та земельної ділянки не брав. Натомість, вона особисто здійснює своєчасну та в повному обсязі сплату членських внесків на користь ГО "ДСГОГ "Іва".

За таких підстав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позові і просить їх задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Виноградський А.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просить в їх задоволенні відмовити повністю з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПКУкраїни передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, відповідно до Договору купівлі-продажу (а.с.14-15) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15) 08.07.2013 року ОСОБА_2 купила у ОСОБА_4 садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами ділянка під АДРЕСА_2 .

В п.9 вказаного Договору вказано: Купівля вищевказаного садового будинку з господарськими будівлями та спорудами покупцем вчиняється за згодою її чоловіка ОСОБА_1 , який окремою заявою, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Смірновою А.О. 08 липня 2013 року, зареєстрованої в реєстрі за №489, надав свою згоду на його продаж, що призначена для зберігання у справах нотаріуса.

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.17-18) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19) ОСОБА_2 купила у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0744 гектарів, що розташована за адресою Вінницька область Літинський район Малинівська сільська рада.

В п.10 Вказаного Договору вказано: Купівля вищевказаної земельної ділянки покупцем вчиняється за згодою її чоловіка ОСОБА_1 , який окремою заявою, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Смірновою А.О. 08 липня 2013 року, зареєстрованої в реєстрі за №490, надав свою згоду на його продаж, що призначена для зберігання у справах нотаріуса.

Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.20-26) зазначається технічна характеристика садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами ділянка під АДРЕСА_3 .

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2018 року (а.с.60) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.06.1991 року за актовим записом №1292 розірвано.

Відповідно до довідки ГО "Добровільне садово-городнє об`єднання громадян "Іва" (а.с.78) ОСОБА_2 є членом ГО "ДСГОГ "Іва" иа власницею земельної ділянки № НОМЕР_1 розміром 0,0474 га. Щорічно ОСОБА_2 особисто здійснює своєчасну та в повному обсязі сплату членських внесків. Заборгованості по сплаті членських внесків станом на 26 березня 2021 року немає. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК Українивстановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК Українивстановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Так, судом встановлено, що спірне майно, зокрема садовий будинок з погосподарськими спорудами та земельна ділянка загальною площею 0,0474 га, кадастровий номер :04:000:1190, що розташовані в СТ«Іва-81» Малинівська сільська рада Вінницький район Вінницька область придбані сторонами під час шлюбу, а саме 08.07.2013 року і вказана обставина не заперечується відповідачем.

Однак, доказів того, що спірне майно придбане саме за кошти відповідачки суду не надано.

Частки майна дружини та чоловіка є рівними, між сторонами по справі відсутні жодні домовленості щодо поділу майна подружжя, а також відсутній шлюбний договір.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного та керуючись , ст. ст. 57, 60, 69, 70 71 України, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 4,76. 81, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку садового будинку з погосподарськими спорудами, загальною площею 28,6 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м. позначений на плані літ. «А», мансарда літ. «м/А», ганок, сарай-убиральня літ. «Б», криниця №1 та Ѕ земельної ділянки загальною площею 0,0474 га, кадастровий номер :04:000:1190, що розташовані в СТ«Іва-81» Малинівська сільська рада Вінницький район Вінницька область.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.