Справа № 204/3080/20
Провадження № 2/204/147/21 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просила стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 30482 грн. та моральної шкоди у розмірі 1700 грн. внаслідок залиття Відповідачами квартири, яка на праві власності належить Позивачці. Позовну заяву обґрунтувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , Відповідачі проживають поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку. 20 лютого 2020 року квартиру Позивачки було затоплено. Відповідач, ОСОБА_4 , підтвердив, що саме він залив квартиру Позивачки, тому що у нього протікав шланг пральної машини. Представникам аварійної служби доступ до квартири він не надав, причину залиття не було встановлено так як Відповідач не надав доступ до квартири. Згідно з висновком № 2003-1 від 12.03.2020 року, складеним експертом ПП Новомосковське бюро експертної оцінки С.В. Перемітько, вартість проведення ремонту квартири склала 29010,00 грн. За проведення експертизи Позивачем було сплачено 1200 грн. Крім того, неправомірними діями Відповідачів Позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості користуватись ним. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду Позивачка оцінює у 1700 грн.

Не погодившись із вказаним позовом відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження Позивача про залиття квартири Відповідачем є голослівними, не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі. Відповідача не було повідомлено про факт призначення комісійного обстеження причин залиття, про дату і час роботи комісії. В акті про залиття квартири відсутній підпис Відповідача та не зазначено про те, що Відповідач відмовився від підписання цього акту. Про дату, час і місце проведення експертного дослідження Відповідача повідомлено не було. У доказах, які надала Позивачка для доведення розміру збитків наявні протиріччя. Звіт про оцінку вартості матеріального збитку складено на основі акту залиття приміщення, який складено особисто Позивачкою, яка не володіє для цього спеціальними знаннями та не має відповідної кваліфікації, з огляду на що, акт про залиття квартири є необ`єктивним. Акт про залиття квартири від 12.03.2020 року, складений особисто Позивачкою суперечить Акту про залиття КП «Жилсервіс-2» ДМР від 25.02.2020 року. В Акті про залиття КП «Жилсервіс-2» ДМР від 25.02.2020 року зафіксовано сліди залиття лише у двох кімнатах, а в Акті від 12.03.2020 року, складеного самостійно Позивачкою, зафіксовано ушкодження в усіх кімнатах і на сходовій.

В свою чергу позивач надала суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначила, що відповідач у своєму відзиві по-своєму трактує акт залиття, в день складання акту про залиття квартири був складений акт, згідно якого причиною залиття квартири вказано течію внутрішньо квартирної проводки. Хоча доступу до квартири відповідача надано не було. Вказаний акт був складений комісією КП «Жилсервіс-2» ДМР, однак вказаний акт залишився у представників комісії, а у позивача залишилась лише копія. Крім того, факт залиття квартири підтверджується показаннями свідка. Сам факт ненадання для обстеження комісії доступу до квартири відповідача свідчить про небажання встановлення дійсної причини витоку води, що завдала шкоди позивачці.

Ухвалою суду від 10 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 вересня 2020 року до справи було залучено ОСОБА_2 в якості співвідповідача до участі у дану справу.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та суду пояснила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , Відповідач проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку. 20 лютого 2020 року квартиру Позивачки було затоплено. Відповідач, ОСОБА_4 , підтвердив, що саме він залив квартиру Позивачки, тому що у нього протікав шланг пральної машини. Представникам аварійної служби доступ до квартири він не надав, причину затоплення не було встановлено так як Відповідачі не надали доступ до квартири. Згідно з висновком № 2003-1 від 12.03.2020 року, складеним експертом ПП Новомосковське бюро експертної оцінки С.В. Перемітько, вартість проведення ремонту квартири склала 29010,00 грн. За проведення експертизи Позивачем було сплачено 1200 грн. Крім того, неправомірними діями Відповідачів Позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості користуватись ним. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду Позивачка оцінює у 1700 грн.

Співвідповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні та суду пояснив, що твердження Позивача про залиття квартири Відповідачем є голослівними, не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі. Відповідача не було повідомлено про факт призначення комісійного обстеження причин залиття, про дату і час роботи комісії. В акті про залиття квартири відсутній підпис Відповідача та не зазначено про те, що Відповідач відмовився від підписання цього акту. Про дату, час і місце проведення експертного дослідження Відповідача повідомлено не було.

Представник відповідача, ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Свідок, ОСОБА_5 , у судовому засіданні зазначив, що 20.02.2020 року квартиру ОСОБА_1 було затоплено, на прохання Позивачки свідком було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_4 , який в телефонній розмові повідомив, що він залив квартиру Позивачки тому що у нього протікав шланг пральної машини, однак грошових коштів на відшкодування збитків у нього немає та відмовився надати доступ до своєї квартири для встановлення причини залиття квартири ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши зміст спірних відносин та надавши оцінку доводам та аргументам позивачки, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Позивачкою до суду було подано 2 акти про залиття квартири з однією датою, однак різного змісту. В першому акті зазначається, що комісією у складі старшого майстра ОСОБА_6 та інженера 2-ї категорії ОСОБА_7 складено цей акт про те, що 20.02.2020 року в будинку АДРЕСА_3 , відбулось залиття квартири АДРЕСА_4 та зроблено висновок, що ймовірно, залиття відбулось внаслідок течії внутрішньо квартирної розводки вище розташованої квартири.

В другому акті від тієї ж дати, складеному тим самим складом комісії зазначено, що комісією у складі старшого майстра ОСОБА_6 та інженера 2-ї категорії ОСОБА_7 складено цей акт про те, що 20.02.2020 року в будинку АДРЕСА_3 , відбулось залиття квартири АДРЕСА_4 та зроблено висновок, що на момент аварійної ситуації 20.03.2020 року мешканці квартир поверхом вище № 24, 25 не надали доступ для встановлення причин залиття. Причину залиття квартири АДРЕСА_4 виявити не можливо.(а.с.10)

10.12.2020 року Позивачка подала до суду клопотання про витребування доказів, а саме оригінал акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 25.02.2020 року, затвердженого заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР Майдан Я.А.

Листом від 20 січня 2021 року вих. №3/15 КП «Жилсервіс-2» повідомив, що заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР Майдан Я.А. затверджувався Акт про залиття квартири АДРЕСА_1 від 25.02.2020 року. При цьому на підприємстві оригінал Акту не зберігся, у зв`язку з чим надати оригінал запитуваного документу не виявляється можливим.

Так, Позивачем до суду не надано оригіналів документів, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: яка причина залиття квартири АДРЕСА_1 , яке відбулося 20.02.2020 року.

15.04.2021 року від позивача надійшла заява, в якій вона просить відізвати справу з експертної установи, призначити справу до слухання та скасувати ухвалу про призначення експертизи. Свої вимоги пояснила неможливістю експертної установи провести експертизу у зв`язку із відсутністю оригіналу акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання ( або холодного водопостачання).

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року зазначену заяву позивачки задоволено та ухвалу суду від 23 лютого 2021 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи скасовано, провадження у даній справі відновлено.

Будівельно-технічна експертиза проведена не була, оригіналів актів про залиття від 25.02.2020 року Позивачка до суду не надала, інших належних та допустимих доказів залиття квартири Позивачки, причини такого залиття та винної особи до суду надано не було.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, зі змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та чи є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Так, правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.

Однак, наданий позивачкою акт про залиття від 25.02.2020 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, оскільки до складу комісії входили лише інжинет та майстер, зі змісту вказаного акту не вбачається жодних відомостей про те, що при його складанні були присутні власники чи мешканці квартири звідки утворилося таке залиття. Вказаний акт не містить відповідних граф для заповнення реквізитів про власників/мешканців квартир винної сторони, як це передбачено у Додатку 4 Правил. Крім того, в акті не зазначено прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що завдала шкоди, поверху її розташування, форму власності.

Причиною залиття квартири у першому акті зазначено ймовірно залиття відбулось внаслідок течії внутрішньо-квартирної розводки вище розташованої квартири, тобто у вказаному акті зроблено лише припущення щодо причин залиття, а отже вказаний акт не містить конкретних причин залиття квартири та осіб, які допустили таке залиття.

В другому акті, складеному тим самим складом комісії зазначено, що на момент аварійної ситуації 20.02.2020 року, мешканці квартир поверхом вище № 24, 25 не надали доступ для встановлення причин залиття. Причину залиття квартири АДРЕСА_4 виявити не можливо.

Судом також встановлено, що під час складання акту квартира Відповідачів членами комісії взагалі не оглядалась, про що не заперечувала сама позивачка.

За таких обставин, суд вважає, що акт від 25.02.2020 не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди позивачу саме з вини відповідача.

Аналогічні правові висновки викладено й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11 (провадження № 61-4574 св 18).

У відповідності до ст.12 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач в ході розгляду справи заявляв клопотання про проведення експертизи для встановлення дійсної причини залиття квартири, однак в подальшому від проведення експертизи відмовився.

За таких обставин, у зв`язку із відсутністю доказів того, що залиття належної позивачці квартири, відбулося саме з вини відповідача, відсутністю оригіналу акту про залиття на який посилається позивачка як на доказ існування порушеного права, відсутність інших належних та допустимих доказів які підтверджують правомірність вимог позивачки, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на її користь майнової шкоди у розмірі 30482 грн.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові КЦС ВС від 18.03.2020 у справі № 460/2545/17 якщо право, за захистом якого звернувся позивач, не порушено, то і підстав для відшкодування моральної шкоди (похідна вимога) немає.

Отже, приходячи до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити й у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 1700 грн., які є похідними та тісно взаємопов`язані з вимогами про відшкодування майнової шкоди.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10 - 13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 .

Суддя В.В. Самсонова