Номер провадження 2/754/3809/21
Справа №754/4325/21
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

21.10.2021 до суду надійшла заява про збільшення позовних, яка прийнята судом. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 14.08.1999 сторони перебували у шлюбі, Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31.07.2019, шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження. Судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 27.11.2018, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 23.11.2018 і до досягненням дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають разом з матір`ю, позивачка одна несе витрати по утриманню дітей, оскільки позивач не платить аліменти, тому позивач не має достатніх коштів для забезпечення витрат по задоволенню потреб дітей. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 5822,08грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за освітні послуги у дошкільному закладі за період з 01.09.2021 до 30.06.2024 в сумі 2000 щомісячно.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.03.2021 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 25.08.2021 призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Стаття 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зтаких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

В період з 14.08.1999 по 31.07.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, що підтверджується Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва.

Від шлюбу у сторін є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області України, актовий запис №1071 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1470.

Судовим наказом Деснянського районного суду міста Києва від 27.11.2018 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі на двох дітей -1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 23.11.2018 і до досягненням дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом установлено, що діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , позивачка всі витрати по утриманню дітей несе одна, тому не має достатніх коштів для забезпечення всіх витрат по задоволенню потреб дітей.

Згідно довідки про доходи № 006641/СФ від 04.10.2021 ОСОБА_1 працює продавцем продовольчих товарів в ТОВ «Сільпо-Фуд» загальна сума доходу за період з 09.06.2021 по 30.09.2021 за виключенням аліментів та інших утримань становить 38801,70грн.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду довідку про місце роботи та доходи на час ухвалення рішення, але відповідачем надана довідка від 27.09.2021 № СЦ-003, що з 01.09.2020 по 19.07.2021 працював на посаді менеджера (управитель) в ТОВ "Сервіс Центрпост" з доходом за зазначений період, який становив 61769,99грн.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Частинами 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дітей, позивачка просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з лікуванням та розвитком дітей.

На підтвердження зазначених вимог позивачка надала до суду, квитанції на лікування, рахунки по сплаті за харчування дитини в дитячому закладі за період з вересня 2020 року по листопад 2020 року, платежі за освітні послуги ОСОБА_3 за січень та лютий 2020 року.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, керуючись ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача разово додаткових витрат на розвиток та лікування дітей підлягають задоволенню в розмірі 5822,08грн, оскільки саме ця сума підтверджена квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

Разом з цим не підлягає задоволенню стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за освітні послуги у дошкільному закладі за період з 01.09.2021 до 30.06.2024 в сумі 2000грн щомісячно, оскільки на час розгляду справи факт оплати відсутній, також відсутні належні та допустимі докази, що ОСОБА_4 продовжить навчання в майбутньому, або по оплаті не відбудуться зміни.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд критично ставиться до посилань відповідача про те, що він не погоджується з розміром суми додаткових витрат на дітей, оскільки участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері), а у відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зокрема відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо самостійного забезпечення дітей задля максимально повноцінного життя дитини.

Також не знайшло свого підтвердження в ході судового засідання посилання відповідача на не спроможність надавати матеріально допомогу, оскільки має скрутне матеріальне становище, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного та сімейного законодавства України, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу відмови у позовних вимогах, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України.

Отже, зважаючи на суму додаткових витрат на дітей, відсутність у справі доказів на підтвердження у відповідача скрутного матеріального становища, чи інших обставин, що мають істотне значення, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на дітей, разово в сумі 5822,08грн(11644,15грн / 2 = 5822,08грн), в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908грн.

Керуючись Конституцією України, Європейською Конвенцією про права дитини, статтями 181, 182, 185 Сімейного Кодексу України, статтями 10-13, 44, 76-82, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути разово з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей в розмірі 5822,08грн (п`ять тисяч вісімсот двадцять дві гривні).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.10.2021.

Суддя В.В. Бабко