КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/4731/20 Головуючий у 1 інстанції: Журавський В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

В червні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини. Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , якому належав житловий будинок АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно заповів своїм дітям: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У встановленому порядку ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . Вони своєчасно звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та відповідно отримали свідоцтва про право на спадщину, а саме по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначили, що у спадковій справі померлого ОСОБА_4 наявна заява спадкоємеця ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини, в якій відсутні дані щодо особи, яка посвідчила справжність підпису заявника. Форма посвідчення заповнена тією ж особою, що і текст заяви. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили визнати недійсною заяву ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ..

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року в позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не надав належної оцінки її доводам, що заява ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була посвідчена з порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5ч. Суд безпідставно відхилив висновок експерта №07/20 від 05 березня 2020 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, пославшись на те, що висновок не містить даних про попередження експерта про кримінальну відповідальність. Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки у вищезазначеному висновку експерта вказано, що він підготовлено для подання до суду експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Суд також не надав оцінки твердженням її адвоката, що в заяві від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини не вказана дата народження ОСОБА_3 , не додано свідоцтва про народження, що згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР не надає можливості встановити особу заявника.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник Борипільської міської державної нотаріальної контори не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 11). За життя ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності № 3418 від 18 березня 1974 року, виданого Бориспільським комбінатом комунальних підприємств. Вказана обставина підтверджується

18 травня 1977 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Фартушною Н.К., яким він належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2 ) заповів своїм дітям: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частинах (а.с.14).

З матеріалів спадкової справи №2, заведеної 06 січня 1979 року Бориспільською державною нотаріальною конторою Київської області, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 шляхом подання відповідних заяв прийняли спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 6, 7, 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 .

10 липня 2018 року ОСОБА_1 , як спадкоємиця зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 47).

В той самий день, ОСОБА_2 , як спадкоємиця першої черги за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 51).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 549 Української РСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 48 ЦК Української РСР визначено можливість визнання недійсною ту угоду, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалася на те, що при посвідчені заяви ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , нотаріусом були порушені вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5. Зокрема, в заяві ОСОБА_3 відсутні дані щодо особи, яка посвідчила справжність підпису, а форма посвідчення заповнена тією ж рукою, що і заява.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, адресована в Бориспільську державну нотаріальну контору заява ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , була посвідчена секретарем Нижньогаванської сільської ради депутатів трудящих Хабаровського краю (РФСФР).

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивачів на порушення при посвідченні вказаної заяви Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, оскільки вона регламентує дії державних нотаріусів Української РСР.

Суд обґрунтовано відхилив посилання позивачів на висновок експерта №07/20 від 05 березня 2020 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, складеного експертом ТОВ «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз на замовлення ОСОБА_1 , в якому зазначено, що рукописний текст на першій сторінці заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року та на посвідченні підпису тієї ж заяви, виконано однією особою. Як зазначену у висновку, на дослідження експерта були надані не оригінали, а зображення заяви по прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 від 12 лютого 1979 року та зображення копії посвідчення цієї ж заяви. Висновок експерта не містить даних про те, що він обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Колегія суддів також враховує, що наданий позивачами висновок експерта не підтверджує той факт, що ОСОБА_3 не подавав та не підписував заяву від 12 лютого 1979 року про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Відповідно до вказаної заяви при її посвідченні секретарем Нижньогаванської сільської ради депутатів трудящих Хабаровського краю було встановлено особу ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.