Провадження № 2/522/8200/21
УХВАЛА

27 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року указану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме для надання суду доказів на підтвердження місцезнаходження майна відповідача чи останнього відомого зареєстрованого його місця проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) на території Приморського району м. Одеси та надання належним чином засвідчених копій доказів, доданих до позовної заяви .

На виконання вимог указаної ухвали, 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Тавлуй О. В., подала до суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначила, що останнім відомим місцем реєстрації відповідача є: АДРЕСА_1 , що підтверджується змістом ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2021, постановленої за результатами розгляду її заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей. Окрім того указує, що позивач не має зареєстрованого місця проживання на території міста Одеси чи Одеської області, а акт про фактичне спільне проживання надано суду для підтвердження факту проживання дітей з нею. До заяви позивачем також додано засвідчені копії доказів, доданих до позовної заяви.

Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі суду від 30.09.2021, в частині надання доказів, які б свідчили про підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси, позивачем не усунуто, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 9 статті 28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як слідує з відповіді на запит суду, наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідач зареєстрованим у м. Одесі та Одеській області не значиться.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання особи є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно зі ст. 6 указаного Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

На підставі вищевикладеного, посилання позивача на те, що останнім відомим місцем реєстрації відповідача є адреса, зазначена в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2021, постановленій за результатами розгляду її заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей, за відсутності доказів на підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача у розумінні Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не свідчить про підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси.

Інших доказів на підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача, місцезнаходження майна відповідача чи його постійного заняття (роботи) на території Приморського району міста Одеси позивачем не надано.

Отже, підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси не підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивачем недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 30 вересня 2021 року, не усунуто, а саме не надано належних та опустимих доказів на підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача, місцезнаходження майна відповідача або постійного його заняття (роботи) на території Приморського району м. Одеси, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. Ю. Федчишена