"13" жовтня 2021 р. Справа № 363/613/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Андрєєвої О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Бучанської міської ради, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Органу опіки та піклування Бучанської міської ради, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , щодо малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний ОСОБА_2 , який після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 взяв своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ». Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27.03.2017 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_5 , відносно її дітей ОСОБА_7 , 2006 року народження, ОСОБА_1 , 2009 року народження та ОСОБА_8 , 2011 року народження. ОСОБА_2 самоусунувся від утримання і виховання малолітньої дочки ОСОБА_1 та залишив її на виховання бабусі ОСОБА_3 , у зв`язку з чим остання звернулась до служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про тимчасове влаштування дитини в її сім`ю до визначення її форми влаштування. Наказом №2 служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради, тимчасово влаштовано малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю рідної бабусі ОСОБА_3 . Батько малолітньої належним чином не виконує обов`язки щодо утримання та виховання дочки. На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 29.04.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

19.07.2021 року протокольною ухвалою суду ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

13.10.2021 року представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Крім того, зазначає, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Своє право, щодо подання відзиву на позовну заяву не реалізував.

Представник третьої особи, служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 від 01.09.2009 року, батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_5 .

04.09.2010 року рішенням Вишгородського районного суду київської області розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , укладений 23.05.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 повернути прізвище - ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 залишити - ОСОБА_2 .

27.03.2017 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей.

Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 18.07.2019 року №439 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 », вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , 1980 року народження, відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Бучанської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах малолітньої дитини та дбаючи про її краще майбутнє, орган опіки та піклування Бучанської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , 1980 року народження, відносно його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з характеристики ОСОБА_1 , виданої 09.09.2019 року №112 директором Гаврилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, ОСОБА_1 за час навчання зарекомендувала себе як здібна учениця. Має високий та достатній рівні навчальних досягнень. У дівчинки добре розвинене мислення, мовлення, пам`ять. Крістіна любить малювати, займатися трудовою діяльністю, завжди старанно виконує домашні завдання. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Бере активну участь у житті класу та школи. Дівчинка добра, ввічлива, чемна, має багато друзів у класі. Крістіна проживає з бабусею та дідусем. Вони люблять дівчинку, піклуються про її здоров`я, контролюють навчання ОСОБА_1 , а також чим дитина займається після уроків, як проводить свій вільний час.

Наказом №2 начальника служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради від 03.01.2020 року «Про тимчасове влаштування дитини», тимчасово влаштовано малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю родичів/знайомих, ОСОБА_3 , рідної бабусі, яка проживає: АДРЕСА_1 , до визначення її форми влаштування. Передано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю громадянки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, стаття 166 Сімейного кодексу України.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі є батьком малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідомо не виконує покладених на нього законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дитини, він не займається її вихованням та не проявляють інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не приймає участі у її вихованні.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та умисно ухиляється від їх виконання, щодо виховання та належного утримання своєї дочки, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 164, 165, 166, 192 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», на підставі статей 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Орган опіки та піклування Бучанської міської ради (08292, Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків, 12).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації ( 07301, Київська область, м. Вишгород, площа Шевченка, 1, каб.99);

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя О.Д. Рудюк