Єдиний унікальний номер № 616/576/21
Провадження № 2/616/273/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„23 жовтня 2021 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря БАБАК К.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

Справа № 616/576/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_3 до Вільхуватської об`єднаної територіальної громади в особі Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до Вільхуватської об`єднаної територіальної громади в особі Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області в якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,1546 га, кадастровий номер :02:000:0284, що розташована на території Міловської сільської ради Куп`янського (Великобурлуцького) району Харківської області, яка виділена даній особі із земель державного резервного фонду на підставі розпорядження голови Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 05 липня 2005 року за № 220 «Про надання дозволу на розробку проєкту відведення на земельну ділянку ОСОБА_4 ».

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він у 1990 році був прийнятий у члени колгоспу «Родіна» Великобурлуцького району Харківської області, який в подальшому було реформовано у КСП «Родіна». 10 липня 1996 року, в той період коли він працював та був членом підприємства, КСП «Родіна» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ХР 07-00-000232, який зареєстровано за № 5 10 липня 1996 року. Згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0160799 на ім`я ОСОБА_4 зареєстровано сертифікат у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 42, який позивач отримав. Позивача із КСП «Родіна» було звільнено у 1998 році. У книзі реєстрації сертифікатів навпроти прізвища позивача наявна позначка «виключений із списків», при цьому належний йому сертифікат не скасований та невизнаний нечинним в судовому порядку.

Оскільки земельної частки (паю) фактично в землях бувшого колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» на момент оформлення ним документів вже не було, позивач звернувся з заявою до Великобурлуцької РДА з проханням надати йому у приватну власність земельну ділянку, площею 10.26 в умовних кадастрових гектарах із земель резервного фонду на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

На підставі заяви позивача, Великобурлуцька РДА Харківської області 5 липня 2005 року прийняла розпорядження за № 220 «Про надання дозволу на розробку проєкту відведення на земельну ділянку ОСОБА_4 », яким надала дозвіл позивачеві розробити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) колишнього КСП «Родіна» в розмірі 10.26 умовних кадастрових гектарах з метою передачі її у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державного резервного фонду, що знаходяться на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області за межами населених пунктів. На даний час дане розпорядження є чинним і ніким не скасоване.

В 2012 році було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність ОСОБА_4 із земель державного резервного фонду, що знаходяться на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

ОСОБА_4 на підставі акта приймання-передачі довгострокових межових знаків МПП «Великобурлуцький земельний кадастр», прийняв довгострокові межові знаки встановленого зразка в кількості 10 штук, які встановлені по периметру на земельній ділянці на території Міловської сільської ради, однак зазначений акт не був підписаний начальником відділу Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області. Це стало перепоною для подальшого оформлення документів на земельну ділянку.

У липні 2020 року позивач звернувся до Міловської сільської ради (на даний час Вільхуватська сільська рада) із заявою про передачу земельної ділянки у власність, однак йому в цьому питанні було відмовлено. При цьому позивач вказує, що саме за зазначену вище земельну ділянку він сплачує на протязі кількох років земельний податок.

Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0284 передана в комунальну власність Вільхуватській сільській раді Куп`янського району Харківської області в яку увійшла Міловська територіальна громада та зареєстрована в подальшому, як власність Вільхуватської територіальної громади.

Позивач має намір провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, однак не може цього зробити, оскільки державний акт на право приватної власності на земельну ділянку він не отримував, а без державної реєстрації не має можливості передати земельну ділянку в оренду, хоча весь час сплачує за неї податки. Таким чином, позивач немає можливості вирішити питання щодо виділення йому земельної ділянки, як колишньому члену КСП «Родіна», в позасудовому порядку.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.49-51).

04 жовтня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.49-51).

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що на момент видачі Державного акта на право колективної власності КСП «Родіна» він працював у зазначеному підприємстві та був його членом. Як член колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» він отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), який дійсний до цього дня. За земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0284 він сплачує земельні податки, несе витрати, а користуватись земельною ділянкою не може.

Представник відповідача Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області секретар виконавчого комітету Юнаков Є.О. на адресу суду надав письмову заяву в якій просив розглядати справу без участі представника відповідача, вказавши, що Вільхуватська сільська рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.69,82).

Суд, вислухавши позивача та представника позивача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Так, відповідно до ч.2 ст.373 Цивільного кодексу України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

У відповідності до ч.І ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Родіна», розміром 11,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0160799, виданого на підставі рішення Великобурлуцької районної державної адміністрації від 12 грудня 1996 року № 628 (а.с.09). Вказана земельна частка (пай) розташована в територіальних межах Вільхуватської(бувшої Міловської) сільської ради Куп`янського (бувшого Великобурлуцького) району Харківської області.

Згідно з п.1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому позивач має право на земельну ділянку, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.2 цього Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При вирішенні спору про право на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо особа мала право на земельну частку (пай), але за життя не одержала сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК України.

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

За таких підстав, суд переконується, що ОСОБА_4 на законних підставах отримав право на земельну частку (пай), оскільки на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю він працював в цьому підприємстві, був його членом та був включений до списку, даній особі видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0160799, оригінал якого знаходиться у позивача, на даний час сертифікат не скасований та не визнаний нечинним в судовому порядку, однак позивач до теперішнього часу не може реалізувати своє право на земельну ділянку.

Незважаючи на вищевикладені обставини, 22.02.2000 р. позивача протиправно було виключено із списків громадян-членів КСП, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серія ХР 07-00-000232, виданого КСП «Родіна», зареєстрованого за № 5 від 10.07.19967 року. Оскільки земельної частки (паю), яка повинна була виділена позивачеві, фактично в землях бувшого колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна» не було виявлено, позивач на підставі діючого законодавства на той час, звернувся з заявою до Великобурлуцької РДА з проханням надати йому у приватну власність земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) члена колишнього КСП «Родіна» на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

Згідно п.3 Порядку до постанови КМУ від 04.02.2004 р. за № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» (із змінами), у разі виявлення після розробки проєкту факту невключення

одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проєкт, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: - коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); - надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки(паю).

У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

05 липня 2005 року голова Великобурлуцької РДА Харківської області, керуючись ст.ст.17,22,96,118,121 ЗК України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, п.2 ст.21 ЗК «Про місцеві державні адміністрації», п.3 «Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року за № 122, прийняв розпорядження за № 220 «Про надання дозволу на розробку проєкту відведення на земельну ділянку ОСОБА_4 », яким надав дозвіл позивачеві розробити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) колишнього КСП «Родіна» в розмірі 10.26 умовних кадастрових гектарів з метою передачі її у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державного резервного фонду, що знаходяться на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області за межами населених пунктів (а.с.11). На даний час дане розпорядження є чинним і ніким не скасовано.

На підставі вищевказаного розпорядження РДА, ОСОБА_4 звернувся до МПП «Великобурлуцький земельний кадастр» з заявою про виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державного резервного фонду, розташованого на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

25.01.2012 р. МПП «Великобурлуцький земельний кадастр» було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державного резервного фонду, що знаходяться на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Відповідно вказаного проєкту, дозвіл на розробку проекту передбачає виготовлення проекту на 10.26 умовних кадастрових гектарів. При перерахунку з умовних кадастрових гектарів у фізичні фактична площа відведення становить 8.1546 га. ріллі, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :02:000:0284(а.с.13-24).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ 021, земельна ділянка, площею 8.1546 га., місце розташування: Міловська сільська рада, Великобурлуцький район, Харківська область, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрована 05.08.2013 року Відділом Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області і має кадастровий номер - :02:000:0284 (а.с.26).

Відповідно до пункту 2 ст.79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважаться сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як убачається з акта приймання-передачі довгострокових межових знаків, МПП «Великобурлуцький земельний кадастр» в особі директора ОСОБА_6 , за участю відділу Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області, в особі начальника відділу Куліша А.І., передав, а ОСОБА_4 прийняв довгострокові межові знаки встановленого зразка в кількості 10 штук, які встановлені по периметру на земельних ділянок на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Зазначений акт підписаний директором МПП «Великобурлуцький земельний кадастр» ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , однак не підписаний начальником відділу Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області (а.с.25).

Незважаючи на відмову підписання вказаного акта начальником відділу Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області Кулішем А.І., останній 14 червня 2013 року склав висновок щодо погодження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за № 124, згідно якого проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державного резервного фонду на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам та правилам. Відділ Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області погоджує «Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державного резервного фонду на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області» (а.с.12).

В судовому засіданні позивач підтвердив ці обставини, при цьому зазначив, що йому по акту приймання-передачі були передані межові знаки, передача межових знаків була погоджена, земельна ділянка має кадастровий номер, Відділ Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області зареєстрував дану земельну ділянку 05.08.2013 року. Після отримання проєкту землеустрою, позивач неодноразово звертався з заявами про затвердження технічної документації із землеустрою, але йому відмовляли в затвердженні технічної документації із землеустрою, однак за вказану земельну ділянку йому надходять податкові повідомлення-рішення з фіскальних органів і він кожного року сплачує земельні податки з фізичних осіб, несе витрати, що підтверджено відповідними квитанціями про сплату податку (а.с.54-88).

В подальшому позивач по цьому питанню звертався до Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Відповідно до листа від 30.07.2020 за вих. № 197 сільського голови Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області Ковиршина М.І. в наявності на території сільської ради вільних земель пайового фонду колишнього КСП «Родіна» немає. Стосовно наявності земель запасу на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області то вони знаходяться за межами населених пунктів, а тому вирішення цього питання законодавством віднесено до компетенції Держгеокадастру у Харківській області (а.с.29).

В 2021 році розпорядником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0284 стала Вільхуватська сільська рада Куп`янського району Харківської області, що також вбачається і з листів, які надані відповідачем на адресу суду (а.с.66,82), тому суд вважає, що належним відповідачем по даній справі саме є Вільхуватська сільська рада Куп`янського району Харківської області.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

ОСОБА_4 та його представник обґрунтовували свої позовні вимоги тим, що позивача протиправно позбавляють права на земельну ділянку, в позасудовому порядку він звертався до відповідних органів про поновлення своїх порушених прав, при цьому виконав усі необхідні вимоги, при зверненні до відповідних органів із заявою про отримання у власність спірної земельної ділянки. В 2005 році йому було надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державного резервного фонду (землі сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Міловської сільської ради. Після розроблення проєкту землеустрою, в 2013 році було сформовано зазначену земельну ділянку та присвоєну їй кадастровий номер :02:000:0284, після цього він неодноразово звертався з заявами про затвердження розробленого ним проєкту землеустрою та про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки, однак йому відмовляють в цьому питанні, при цьому не було жодних правових підстав для відмови, а в подальшому передачі спірної земельної ділянки у власність позивачеві.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проєктами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проєктами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проєктами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проєктами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

При цьому, вирішення даного спору суд враховує висновок Великої палати Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц.

Так, Велика Палата Верховного Суду в даній справі зазначила, що звернення заінтересованої особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за затвердженням проєкту землеустрою є пропозицією цієї особи щодо визначення конкретного предмета права власності - земельної ділянки, конкретизованої у проєкті землеустрою.

Затвердження проєкту землеустрою щодо відведення ділянки засвідчує згоду власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування) із вибором земельної ділянки.

Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

При цьому обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони.

Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи.

З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки.

Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

В судовому засіданні позивач зазначив, що йому по акту приймання - передачі ще в 2013 році передані довгострокові межові знаки, земельна ділянка має кадастровий номер :02:000:0284, Відділ у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області зареєстрував дану земельну ділянку 05 серпня 2013 року. Після отримання проєкту землеустрою, позивач неодноразово звертався з заявами про затвердження технічної документації із землеустрою до Головного управління Держземагентства у Харківської області та до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, однак позивачеві було відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою. В 2021 році розпорядником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0284 стала Вільхуватська сільська рада Куп`янського району Харківської області.

В даний час позивач має намір провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, але не може цього зробити, так як державний акт на право приватної власності на земельну ділянку він раніше не отримував, технічну документацію не затверджують, зволікають з вирішенням його питання, тому він не має можливості провести державну реєстрацію земельної ділянки, а без державної реєстрації він не має можливості передати її в оренду, хоча земельні податки весь час сплачує. Це питання не може вирішити на протязі багатьох років.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:

1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами;

2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 392 Цивільного кодексу України застосовується у випадку відсутності іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права, зокрема, у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншими особами.

Позивачем виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка зареєстрована 05.08.2013 р. Відділом у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, має кадастровий номер - :02:000:0284.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ 021, вбачається, що вказана земельна ділянка, загальною площею 8,1546 га, розташована на території Вільхуватської (колишньої Міловської) сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, цільове призначення: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрована 05.08.2013 року Відділом Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківської області, має кадастровий номер - :02:000:0284, форма власності - комунальна, інформація про власника (користувача) Вільхуватська сільська рада (а.с.26)., відповідач - Вільхуватська сільська рада в своїх листах на позовні вимоги позивача зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.69,82). Вказані обставини визнані сторонами у справі, а тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на законних підставах отримав право на земельну частку (пай), оскільки на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Родіна» акта на право колективної власності на землю він працював в цьому підприємстві, був його членом та був включений до списку, даній особі видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0160799, позивач в установленому порядку звернувся до компетентного органу з приводу передачі у власність земельної ділянки на підставі наявного у нього сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0160799, компетентним органом було прийняте рішення про надання даній особі дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - розпорядження від 05 липня 2005 року за № 220 Великобурлуцької районної державної адміністрації.

Надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою є невід`ємною складовою частиною процедури придбання земельної ділянки у власність, є першим кроком для оформлення права власності, тобто рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою є стадією процедури отримання права власності на земельну ділянку. Після отримання проєкту землеустрою, позивач неодноразово звертався з заявами про затвердження технічної документації із землеустрою до відповідних органів, однак вказаній особі в затвердженні технічної документації із землеустрою відмовляють, розпорядником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0284 на даний час є Вільхуватська сільська рада Куп`янського району Харківської області, яка фактично визнала позовні вимоги ОСОБА_4 , не заперечує щодо задоволення позовних вимог,

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, суд приходить о висновку, що за позивачем слід визнати право власності на сформовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державного резервного фонду, загальною площею 8,1546 га, кадастровий номер :02:000:0284, яка розташована на території Вільхуватської сільської ради Куп`янського (колишнього Великобурлуцького) району Харківської області на підставі розпорядження голови Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 05 липня 2005 року за № 220, одночасно припинивши право комунальної власності щодо вказаної земельної ділянки, що відповідатиме приписам ч.2 ст.5 ЦПК України як більш ефективний спосіб захисту прав позивача та не є виходом за межі позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Вільхуватської об`єднаної територіальної громади в особі Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Мілове Великобурлуцького району Харківської області, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 8,1546 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0284, яка розташована на території Вільхуватської сільської ради Куп`янського (колишнього Великобурлуцького) району Харківської області на підставі розпорядження голови Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 05 липня 2005 року за № 220, припинивши право комунальної власності Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області на дану земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мілове Великобурлуцького району Харківської області, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Великобурлуцьким РВ УМВС України в Харківській області 11 березня 1999 року, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Вільхуватська об`єднана територіальна громада Куп`янського району Харківської області в особі Вільхуватської сільської ради Куп`янського району Харківської області, місцезнаходження: 62620, вул. Синько, 28, с. Вільхуватка Куп`янський район, Харківська область, .

Судове рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 23 жовтня 2021 року, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 жовтня 2021 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ