Провадження 22- ц /812/1852/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/2956/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гаврасієнка В.О. в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Позивач зазначав, що з 2008 року по 2020 рік сторони перебували у шлюбних відносинах та є батьками малолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час шлюбу, сторони разом з дітьми проживали за адресою АДРЕСА_1 . В червні 2019 року відповідачка самовільно, без попередження позивача, який на той момент перебував у відрядженні за межами України, виїхала разом з малолітніми дітьми до іншого житла. З того часу, відповідач разом з двома неповнолітніми дітьми проживає в орендованому помешканні, за адресою АДРЕСА_2 . Вказані події призвели до припинення шлюбних відносин. Згідно судового наказу від 22 жовтня 2019 року виданого Заводським районним судом м. Миколаєва з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2019 року і до їх повноліття. Позивач вчасно сплачує аліменти, заборгованості по сплаті аліментів не має. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2020 року у справі шлюб між сторонами було розірвано. З червня 2019 року позивач не має змоги безперешкодно бачитися з дітьми, проте бажає брати участь у їх житті та виховані, адже може забезпечувати дітей усім необхідним для їх звичного способу життя і розвитку. Крім того, у квартирі батька для дітей створені належні умови для проживання, навчання та виховання. Окрім сплати аліментів, він здійснює додаткові витрати на дітей пов`язані з навчанням та активно цікавиться навчальним процесом дітей. Між тим, мати дітей не дає змоги позивачу спілкуватись з дітьми як особисто так і за допомогою засобів зв`язку та соціальних мереж, заблокувавши в мобільних пристроях дітей номер телефону позивача та обмеживши його доступ до сторінок дітей у соціальних мережах. З приводу перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, позивач звертався з відповідними заявами до Служби у справах дітей адміністрації Заводського району ММР та до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області. Згідно отриманих відповідей, позивачу рекомендовано вказаний цивільно-правовий спір вирішувати у судовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Враховуючи наведене, позивач просив визначити наступні способи участі позивача як батька у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми: донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожного першого та третього тижня місяця з 16.00 год. п`ятниці до 14.00 год. неділі з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька та ночівлі у житлі батька; два тижні літнього оздоровлення з правом зміни часу за взаємною згодою батьків та врахуванням інтересів дітей; кожного буднього дня з 15.00 год. до 21.00 год. та кожного вихідного дня вільно спілкуватися з дітьми за допомогою телефонного зв`язку, електронної пошти, соціальних мереж, Skype, тощо - з урахуванням часу перебування дітей у навчальних закладах та позашкільних додаткових заняттях.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2021 року позов задоволено частково. Визначено наступні способи участі ОСОБА_4 , як батька у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : систематичні зустрічі з неповнолітніми дітьми щосуботи з 11.00 годин до 20.00 години у присутності матері; кожного буднього дня з 15.00 год. до 21.00 год. та кожного вихідного дня вільно спілкуватися з дітьми за допомогою телефонного зв`язку, електронної пошти, соціальних мереж, Skype, тощо - з урахуванням часу перебування дітей у навчальних закладах та позашкільних додаткових заняттях. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, з 8 жовтня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2020 року.

Сторони у справі є батьками малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Місце проживання сторін у справі та їх дітей зареєстроване за адресою в АДРЕСА_1 . Проте, фактично відповідачка, мати дітей ОСОБА_2 разом з дітьми з червня 2019 року проживає окремо від позивача, а саме винаймає житло в АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні у вказаному відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №487/6444/19 від 22 жовтня 2019 року Заводського районного суду м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей (а.с. 12).

У позовній заяві позивач зазначає, що починаючи з червня 2019 року позивач не має змоги безперешкодно бачитися з дітьми, проте бажає брати участь у їх житті та виховані, адже може забезпечувати дітей усім необхідним для їх звичного способу життя і розвитку.

Наявність спору щодо порядку участі батька у вихованні дітей підтверджується чисельними зверненнями до органу опіки та піклування, поліції, як позивачем так і відповідачкою (а.с..17,45,46,48).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 07 жовтня 2020 року, виходячи з інтересів дітей орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне усунути перешкоди батькові у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити порядок його участі, а саме: час, тривалість побачень з дітьми на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Згідно положень ст.15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За змістом ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

З урахуванням викладеного, районний суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права які підлягають застосуванню для вирішення спору, на підставі наданих сторонами доказів, враховуючи відсутність згоди матері щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, матеріальні та побутові умови сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я і стан здоров`я дітей, вік дітей, беручи до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у його вихованні незалежно від того, з ким проживають діти, суд дійшов правильного висновку про те, що права батька на участь у вихованні та спілкуванні з дітьми порушені та підлягають судовому захисту.

В той же час, визначаючи спосіб участі позивача ОСОБА_2 , як батька дітей, у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми: донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щосуботи з 11.00 годин до 20.00 години у присутності матері, кожного буднього дня з 15.00 год. до 21.00 год. та кожного вихідного дня вільно спілкуватися з дітьми за допомогою телефонного зв`язку, електронної пошти, соціальних мереж, Skype, тощо - з урахуванням часу перебування дітей у навчальних закладах та позашкільних додаткових заняттях. половину осінніх, зимових, весняних і літніх канікул; в святкові дні, день народження дитини - за бажанням дитини, районний суд зазначив, що таке буде відповідати інтересам дітей та відповідача, не порушуватиме встановлений режим дня, створюватиме сприятливі умови для фізичного та психічного розвитку, а також сприятиме повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, задоволенню життєво важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, враховуючи при цьому складний психічний стан доньки ОСОБА_5 по відношенню до батька, яка зазначила про небажання спілкуватися з ним.

Проте з таким не можна погодитись.

Так, враховуючи встановлені у цій справі обставини, за якими між сторонами склались неприязні стосунки, відповідачка не виявляє бажання та не сприяє у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з нею, що між батьками виникають сварки та непорозуміння, за такого присутність матері при зустрічах батька з дітьми, може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дітей.

Як зазначено у висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 07 жовтня 2020 року, у відзиві мати заперечує проти спілкування дітей з батьком, аргументуючи це тим, що батько ОСОБА_4 агресивний, схильний до насильства та примусово спонукає дітей з ним спілкуватися. Для налагодження стосунків між матір`ю, дітьми та батьком, інформація про родину направлялася до Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. За результатами роботи психолога встановлено, що спостерігаючи конфліктні відносини батьків, діти відчувають психоемоційний дискомфорт. За інформацією Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді підстав, які б перешкоджали матері та батькові виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дітьми, фахівцями центру не виявлено (а.с. 88-89).

За такого проведення зустрічей батька виключно у присутності матері є необґрунтованими, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дітей на безперешкодне особисте спілкування. Враховуючи рівність прав батьків на участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а також інтереси дітей, саме спілкування та перебування за місцем проживання батька в звичайних для них умовах, оскільки вони раніше тривалий час проживали в квартирі АДРЕСА_1 , де продовжує проживати батько, сприятиме повноцінному вихованню дітей та зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків.

Виходячи з наведених обставин, вказані норми права, в тому числі і щодо рівності прав батьків на участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, колегія суддів вважає, що у зв`язку з наявністю конфлікту між батьками, неможливістю батьків самостійно дійти згоди у вихованні дітей, а також наявністю об`єктивних перешкод у позивача у спілкуванні з дітьми, позитивні характеристики батьку видані в школі де навчаються діти, наявність в нього житла, де діти проживали раніше, вік дітей, їх задовільний стан здоров`я, та відсутність будь-яких перешкод у спілкуванні батька з дітьми буде доцільним проводити побачення дітей з батьком протягом кожного першого та третього тижня місяця з 16.00 год. п`ятниці до 16.00 год., суботи за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 без присутності матері та два тижні в період літніх канікул з правом погодження періоду та часу за взаємною згодою батьків та врахуванням інтересів дітей, а також кожного буднього дня з 15.00 год. до 21.00 год. та кожного вихідного дня вільно спілкуватися з дітьми за допомогою телефонного зв`язку, електронної пошти, соціальних мереж, Skype, тощо - з урахуванням часу перебування дітей у навчальних закладах та позашкільних додаткових заняттях.

При цьому колегія суддів відхиляє посилання матері на те, що діти не бажають спілкуватися з батьком, через його примушення дітей до спілкування з ним. Оскільки з наданих позивачем фотознімків вбачається, що діти почувають себе задовільно під час спілкування особисто з батьком. А крім цього, мати, усвідомлюючи інтереси дітей, має морально підготувати дітей до зустрічей з батьком, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька з дітьми.

Посилання відповідачки на неодноразове порушення батьком Правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності також не впливає на наведені висновки, оскільки таке не позбавляє останнього права на виховання дітей.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення районного суду може бути змінено у разі невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За наведених обставин, оскаржуване рішення районного суду підлягає зміні відповідно до викладених в даній постанові висновків.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2021 року змінити.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_4 , як батька у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми: донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-кожного першого та третього тижня місяця з 16.00 год. п`ятниці до 16.00 год. суботи за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 ;

-два тіжні в період літніх канікул з правом визначення часу за взаємною згодою батьків та врахуванням інтересів дітей;

- кожного буднього дня з 15.00 год. до 21.00 год. та кожного вихідного дня вільно спілкуватися з дітьми за допомогою телефонного зв`язку, електронної пошти, соціальних мереж, Skype, тощо - з урахуванням часу перебування дітей у навчальних закладах та позашкільних додаткових заняттях.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 18 жовтня 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова