Справа № 2-2955/11
УХВАЛА

22 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Іванюк І.Д.

за участі секретаря с/з Колодій У.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа №2-2955/11. Заяву обґрунтовує тим, що 04.11.2011 року Залізничного районного суду м. Львова було видано виконавчий лист №2-2955/11 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.07.2011 р. до досягнення нею повноліття. Даний виконавчий лист був направлений до Залізничного ВДВС для виконання та відкрито виконавче провадження №29929131. Разом з тим, згідно інформації, наведеної у відповіді на адвокатський запит, 12.10.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», яку, скеровано на її адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте ані в постанові про повернення виконавчого документа, ані в супровідному не вказано про повернення їй оригіналу виконавчого листа. На адвокатський запит від 01.06.2021 року отримано відповідь від 15.06.2021 року, згідно якої вказано, що оригінал виконавчого листа направлено їй разом із постановою про повернення виконавчого документа. Проте дане твердження спростовується долученими додатками до відповіді від 15.06.2021 року, тобто оригінал виконавчого листа №2-2955 виданого Залізничним районним судом м. Львова 04.11.2011 року був втрачений державним виконавцем, чому вона змушена звернутись до суду з вказаною заявою, яку просить задоволити.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду заяви, при цьому в матеріалах справи від представника заявниці міститься заява про розгляд справи у їх відсутності, інші учасники процесу про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вивчивши заяву про видачу дубліката виконавчого листа та дослідивши матеріали цивільної справи № 2-2955/11, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.10.2011 року у справі № 2-2955/11, позов задоволено частково. Стягувато з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.07.2011 року і до досягнення нею повноліття. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з ОСОБА_2 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в користь держави.

На підставі даного рішення, Залізничним районним судом м. Львова виданий виконавчий лист № 2-2955/11 про стягнення судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 04.11.2011 року був направлений на примусове виконання до Державної податкової інспекції Галицького району м. Львова. Крім цього, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_5 про видачу виконавчого листа з відміткою про його отримання 19.10.2011 року.

04 квітня 2021 року заявниця ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після реєстрації такого змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Також судом встановлено, що виконавчий лист перебував на виконанні Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ ( м. Львів). Разом з тим, 12.10.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», яку, скеровано на адресу заявниці рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте на її адресу надійшла лише постанова про повернення виконавчого документа та супровідний лист, оригінал виконавчого листа на її адресу не надходив.

Від так, дане свідчить, що оригінал виконавчого листа №2-2955/11 був втрачений, такий не перебуває на виконанні у відповідному відділі ДВС України, на даний час актуальне питання виконання судового рішення, оскільки таке фактично не виконується.

Так, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 в справі № 2-1053/10 зроблено висновок, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

До того ж при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Отже, підставами для видачі дубліката виконавчого листа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

Водночас Конституційний Суд України в рішенні від 27.01.2010 № 3рп/2010 (справа № 1-7/2010) у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) констатував, що відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Також ст. 6 Конвенції, що поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19.03.1997 в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до §§ 51-53 рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підставна та підлягає до задоволення, оскільки виконавчий у справі №2-2955/11 було втрачено, а тому слід видати дублікат такого.

Керуючись ст.ст. 258-261, п.17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву задоволити.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа у справі №2-2955/11 відповідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова від 19 жовтня 2011 року, по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.07.2011 р. до досягнення нею повноліття.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: Іванюк І.Д.