Справа № 263/4399/21
Провадження № 2/263/1598/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Федоренко Т.І., при секретарі Ясир А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», третя особа ОСОБА_2 , про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ККП «Маріупольтепломережа», у якому просив зобов`язати відповідача зробити перерахунок за послугу централізованого опалення оселі за період усього опалювального сезону 2020-2021 років виходячи з різниці тарифу за 1 Гкал теплової енергії, 1605,46 грн., встановленого рішенням виконкому ММР від 09.11.2020 року № 391 та фактичного тарифу, який існує у платіжках 1683,25 грн. за 1 Гкал, який на його думку є незаконним; зобов`язати відповідача усунути масове порушення прав споживачів послуг з теплопостачання та гарячої води шляхом негайного введення тарифів встановленого рішенням виконкому ММР від 09.11.2020 року № 391 та виконати повний перерахунок вартості цих послуг за весь опалювальний період 2020-2021 рр. для всієї громади м.Маріуполя. В обґрунтування позову позивач зазначив, що зареєстрований та фактично проживає у багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та для опалення оселі користується послугами централізованого опалення, які надає ККП «Маріупольтепломережа».Упродовж усього опалювального періоду за жовтень 2020-квітень 2021 рр. відповідач у платіжках вказує тариф- 1683,25 грн./Гкал, введений рішеням виконкому ММР від 30.01.2019 року №39, проте рішенням від 09.11.2020 року №391 був встановлений знижений тариф в розмірі 1608,46 грн/Гкал. Оскільки відповідач незаконно, всупереч рішенню виконкому ММР, використовує для розрахунку фактично завищені тарифи, тим самим порушує права споживачів, тому для захисту своїх прав позивач вимушенй звернутись до суду. Також просив винести окрему ухвалу суду, якою зобов`язати відповідача негайно усунути масове порушення прав споживачів послуг теплопотачання та горячої води шляхом негайного введення тарифів, встановлених рішенням виконкому ММР від 09.11.2020 року № 391.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.04.2021 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

28.05.2021 року у судовому засіданні було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача, зареєстрована та проживає разом із позивачем та приймає участь у сплаті комунальних послуг з сумісного бюджету подружжя.

В задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Маріупольської міської ради судом було відмовлено в судових засіданнях 28.05.2021 року та 04.08.2021 року, оскільки рішення суду за зазначеними позовними вимогами не впливає на права та обов`язки Маріупольської міської ради.

19.07.2021 року ухвалою суду заява позивача про відвід головуючого судді була визнана необґрунтованою та ухвалою суду від 20.07.2021 року у задоволенні заяви про відвід головуючого судді було відмовлено. Ухвалами суду від 06.08.2021 року та від 25.10.2021 року у задоволенні заяв позивача про відвід головуючого судді у справі відмовлено.

Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, наполягав на їх задоволенні, зазначивши, що відповідач незаконно здійснює нарахування послуг теплопотачання по завищеному тарифу, оскільки відповідно до рішення виконкому ММР від 09.11.2020 року № 391 встанвлено нижчий тариф, ніж той, за яким відповідач здійснює розрахунок. На його неодноразові звернення до відповідача йому надавалися відповіді, які на його думку протиріччать зазначеному рішенню. Також вважає, що договір, який ним укладено на теплопостачання з відповідачем продовжує свою дію відповідно до його умов та не потребує укладення будь-якого нового договору. Крім того, позивач вважає, що нарухавання завищених сум за користування теплопостачанням відовідно до тарифів, встановлених рішенням № 39 від 30.01.2019 року, є неможливим, оскільки рішення підписане секретарем міської ради, а не міським головою, а отже є недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовму засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та зазначитла, що дійсно є рішення виконкому ММР від 09.11.2020 року № 391, яким було затверджено нові тарифи у виконання змін до законодавства " Про житлово-комунальні послуги", але ще не введені в дію та не можуть бути застосовані. Відповідно до зазначених змін громадяни, які є співласниками багатоповерхових будинків, повинні укласти нові договори у строк до 01.11.2021 роу. У зв`язку з дією на території України заходів на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19) залишаються не підписаними та не діючими з населенням нові форми договорів, тому не можуть бути застосовані тарифи, встановлені рішенням №391. Вказане рішення було оприлюднено у місцевій газеті з метою подальшого укладення нових договорів із населенням міста.

Третя особа ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг, які надає ККП «Маріупольтепломережа» - централізованого опалення та постачання гарячої води (особовий рахунок НОМЕР_1 ). Відповідно до свідоцтва про одруженя позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , яка також зареєстрвоана за вказаною адресою, а отже також є споживачем зазначених послуг.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 28.12.2005 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі довідки ЖБК "Донбасс" від 14.08.1995 року.

Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 39 від 30.01.2019 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів ККП «Маріупольтепломережа» було встановлено, зокрема, тариф на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1683,25 грн/Гкал.

З листів ККП Маріупольтепломережа від 26.11.2020 року № Б-13335-11-1.1.1 та від 08.12.2020 року № Б-13458-11-1.1.1 у відповідь на звернення позивача вбачається, що тарифи для населення на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та постачання горячої води, затверджені рішенням Маріупольської міської ради від 09.11.2020 року № 391 та опубліковані на сайті Маріупольської міської ради є нижчими за діючими на 5%. Нові тарифи мають бути введені після укладання нових договорів з усіма споживачами. Але у зв`язку з відкладанням терміну підписання нових договорів, нові тарифи ще не введені в дію.Тому на опалювальний період 2020-2021 року діючими є тарифи для населення, які затверджені рішенням Маріупольської міської ради від 30.01.2019 року №39 та введені в дію з 15.02.2019 року.

Листом від 12.01.2021 року за № Б-13931-1.1.1 ККП «Маріупольтепломережа» повідомляє, що коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води обумовлено підвищенням цін на постачання природного газу та послуги з розподілу природного газу на 27,2%, а також зростанням цін на електроенергію на 9,4%. ККП «Маріупольтепломережа» зобов`язано подати розрахунки тарифу на затвердження до Маріупольської міської ради, яка може узгодити запропонований підприємством тариф, а може знизити його для певної категорії споживачів. На початку опалювального сезону 2020-2021 рр. ККП «Маріупольтепломережа» зобов`язано подати розрахунки тарифа у встановленому законом порядку, для цього опубліковано в газеті «Приазовський рабочий» проектний тариф для всіх категорій споживачів із загальним зростанням ціни від діючого тарифу на опалювальний сезон 2019-2020 рр в середньому на 6,8%. В процесі розгляду тарифу виконавчим комітетом ММР було застосовано соціальну пільгу та знижено тариф для категорії споживачів на рівні 10,7%, що суттєво відрізнялось не тільки від запропонованого розміру тарифу, але і від встановленого на опалювальний сезон 2019-2020 рр, який складає 1683 грн/Гкал, тому встановлений тариф рішенням № 391 від 09.11.2020 року у розмірі 1605 грн/Гкал. прийнятий міською радою на опалювальний сезон 2020-2021 рр не застосовується. Також, у зв`язку з дією на території України заходів на запобігання виникненню та поширенню корона вірусної хвороби (Covid-19) залишаються не підписаними та не діючими з населенням нові форми договорів, тому тарифи затверджені рішенням виконавчого комітету ММР №391 від 09.11.2020 року досі не введені в дію та не можуть бути застосовані.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 ЦК України.

Так, згідно з ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права, 2) визнання правочину недійсним, 3) припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення, 5) примусове виконання обовязку в натурі, 6) зміна правовідношення, 7) припинення правовідношення, 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Основні засади відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відносини з приводу надання фізичним особам житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого опалення, водопостачання регулюються положеннями ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п.1 зазначених Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання;

Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг за спожиті комунальні послуги є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за рахунковим місяцем.

Згідно п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Це право не є абсолютним, воно може бути реалізоване за певних умов.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 №1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України, серед яких «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про теплопостачання» та інші.

Метою документа є удосконалення чинного законодавства у сфері житлово-комунального господарства, а також врегулювання питань, пов`язаних із необхідністю прийняття співвласниками багатоквартирних будинків рішень про модель договірних відносин з виконавцями комунальних послуг.

Згідно із Законом № 1060, передбачено: запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг, що значно спрощує процедуру укладення цих договорів як для виконавців комунальних послуг, так і для споживачів послуг, дозволяє уникнути додаткових фінансових витрат, пов`язаних із укладенням договорів у письмовій формі. При цьому надається право співвласникам багатоквартирного будинку у будь-який час змінювати вид договору у разі прийняття ними рішення про обрання моделі договірних відносин у багатоквартирному будинку відповідно до вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»; удосконалення положень щодо формування та встановлення тарифів на теплову енергію та комунальні послуги, зокрема, за наявності чи відсутності в будівлі вузлів комерційного обліку; інші зміни, що забезпечують реалізацію законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Згідно із змінами, внесеними Законом № 1060 до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Згідно із статтею 12 Закону ціна послуги є істотною умовою договору про надання відповідної комунальної послуги. Тому, перехід на нові договори про надання комунальних послуг, зокрема публічні договори приєднання, відповідно до Закону може здійснюватися тільки за наявності у виконавця нових тарифів на комунальні послуги (постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами), які встановлені уповноваженими органами відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином зазначеним Законом удосконалено норми і положення чинного законодавства у сфері надання житлово-комунальних послуг, а також врегульовано питання перехідного періоду, що виникають у зв`язку із введенням в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та необхідністю прийняття співвласниками усіх багатоквартирних будинків (незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком) рішень про моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу).

Відповідно до п.3 рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 09.11.2020 року № 391 встановлено, що тарифи, затверджені пунктом 2 цього рішення, застосовуються за умови переходу на нові договорні відносини відповідно до ст.12Закону України «Про житлово-комунальні послуги».Також слід зазначити, що даним рішенням окрім тарифу на теплопостачання, передбпчені тарифи транпортування теплової енергії.

Отже, аналізуючи наведені вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 09.11.2020 року № 391, яке прийнято в рамках реформування ЖКГ для подальшої організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг не може бути застосовано в частині встановлення тарифів для позивача, як користувача послугами теплопостачання за період 2020-2021 років, оскільки позивчем не доведено, що ним особисто, тобто індивідуально, або співвласниками багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), у випадку наявності такого об`єднання, самостійно обрано одну з моделей організації договірних відносин відповідно до наведених змін до законодавства у зазначений позивачем період.

Судом також відхиляється посилання позивача щодо недійсності рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 39 від 30.01.2019 року про встановлення тарифів, з підстав його підпису секретарем міської ради, а не її головою, оскільки суду не надано доказів у відповідності до вимог законодавства, що зазначене рішення скасовано або визнане недійсним, крім того вказане рішення розміщено на офіційному веб-порталі Маріупольської міської ради, що не викликає у суду сумніву у дійсності зазначеного рішення.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14 -144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18) та від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (№12-304гс18).

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів, є обов`язковою передумовою звернення особи до суду за захистом своїх прав; при цьому обов`язком позивача, відповідно до ст. 81 ЦПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Так, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Звертаючись до суду із позовом позивач зобов`язаний довести, яким чином дії відповідача порушють його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з позовом позивач не довів належними і допустимими доказами порушення його прав, свобод та інтересів, оскільки відповідач діє в межах до вимог встановлених законодавством, тому вимога щодо зобов`язання відповідача зробити перерахунок за послугу централізованого опалення оселі за період усього опалювального сезону 2020-2021 року, виходячи з різниці тарифу за 1 Гкал теплової енергії встановленого рішенням виконкому ММР від 09.11.2020 року № 391 та фактичного тарифу який існує у платіжках задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позову про зобов`язання відповідача усунути масове порушення прав споживачів послуг з теплопостачання та гарячої води шляхом негайного введення тарифів встановленого рішенням виконкому ММР від 09.11.2020 року № 391 та виконати повний перерахунок вартості цих послуг за весь опалювальний період 2020-2021 рр. для всієї громади м.Маріуполя вона не підлягає задоволенню, оскільки чиним законодавством не передбачено вирішувати питання щодо прав всієї громади, а також позивчем не доведено порушення відповідачем порядку нарахування витрат за послуги теплопотачання.

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», третя особа ОСОБА_2 , про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

Відповідач:Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», , м.Маріуполь, вул.Гризодубової, буд.1.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1

Повний текст рішення складено 04.11.2021 року.

Суддя Т.І.Федоренко