Справа № 456/4985/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/2762/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: представника апелянта Годись Н.В.,

представника відповідача Стрийської міської ради

Капко Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до Стрийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,0 кв.м., автомобіль марки ВАЗ-2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 і він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, однак, у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вказане вище спадкове майно, йому було відмовлено Стрийською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і рекомендовано звернутись із відповідною заявою до суду.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,0 кв.м., автомобіль марки ВАЗ-2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі АДРЕСА_2 .

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , яка не брала участі в розгляді даної справи, однак, вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та інтереси, оскільки суд визнав право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , на яке вона заявляє свої права, як спадкоємець після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 , який прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , не встигнувши оформити спадщину, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апелянт зазначає, що позивач ОСОБА_2 повідомив суду неправдиві відомості про відсутність інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , яким був ОСОБА_6 рідний брат позивача та чоловік апелянта, та про відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а суд, в свою чергу, ці обставини, які мають істотне значення для вирішення даного спору, не зясував, матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , із Стрийської державної нотаріальної контори не витребував, кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 не встановив та не залучив їх до участі у справі, чим допустив неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що вона, як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті свого чоловіка і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, зокрема, на 1/2 частину грошових вкладів, які знаходяться на рахунках в ПАТ «Укргазпромбанк» та в філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» і належали ОСОБА_5 , однак, на спірне майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 і на яке її чоловік за життя мав право, як спадкоємець першої черги за законом, вона не може оформити свої спадкові права, оскільки оскаржуваним рішенням суду спірне майно незаконно перейшло у власність позивача, позаяк, його (позивача) частка в спадковому майні становить 1/2.

Звертає увагу, що спадкову справу після смерті ОСОБА_5 було заведено 10.07.2014 року саме на підставі заяви її чоловіка про прийняття спадщини, підтвердженням чого є Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37846628 від 10.07.2014 року, в якого і були оригінали правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, що залишилось після смерті його матері.

Окрім того, на переконання апелянта, суд визнав за позивачем право власності на спадкове майно за відсутності визначених законом підстав, оскільки перешкод в оформленні спадщини на належну йому частку в позасудовому порядку не було.

Вважає, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 не подавав.

Згідно з актовим записом про смерть №163 від 24 березня 2020 року, виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (а.с.151, 165), позивач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02 березня 2021 року до участі у справі, як правонаступників позивача ОСОБА_2 , залучено спадкоємців першої черги за законом, які прийняли спадщину: ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , який є його сином.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодного разу не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця їхнього проживання, заяв про зміну місця проживання (перебування) та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони апелянта та сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи підлягає захисту в судовому порядку.

Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7, 82), заповіт від її імені не посвідчувався.

На момент смерті ОСОБА_5 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.221).

Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 (а.с.6).

Другим сином ОСОБА_5 є ОСОБА_6 (а.с.84), який був живий на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , але помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.74).

Чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8).

Отже, інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини, окрім як позивача ОСОБА_2 та його рідного брата ОСОБА_6 , не було.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена 10.07.2014 року Стрийською державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_6 від 10.07.2014 року (а.с.85, 217, 219-220).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер (а.с.74).

29.10.2014 року позивач ОСОБА_2 подав у Стрийську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті матері, вказавши, що окрім нього, спадкоємцями є дружина та діти померлого ОСОБА_6 (а.с.218).

Отже, ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_2 у встановлений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а тому вони є такими, що прийняли спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

Разом з тим, в матеріалах спадкової справи є також заява позивача ОСОБА_2 від 21.04.2015 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , в якій він вказав, що інший син спадкодавця ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.217).

26.02.2016 року позивачу ОСОБА_2 , як спадкоємцю першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину грошових вкладів на рахунках в ПАТ «Укргазпромбанк» та в філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с.222-223).

Листом державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. від 21.04.2015 року, адресованому позивачу ОСОБА_2 (а.с.222), повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки ВАЗ 2103, 1973 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Апелянт ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_6 (а.с.73).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 заведена 25.02.2015 року приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. (а.с.76).

22.08.2018 року приватним нотаріусом Кошкіною В.В. видано ОСОБА_1 , як спадкоємцю першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 , свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину грошових вкладів на рахунках в ПАТ «Укргазпромбанк» та в філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», що належали ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.77).

У цьому свідоцтві зазначено, що на іншу 1/2 частку вказаного спадкового майна (грошових вкладів), яке належало ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину за законом видано ОСОБА_2 26.02.2016 року.

Щодо іншого спадкового майна, зокрема, квартири АДРЕСА_1 , то 25 жовтня 2018 року приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , оскільки право власності на квартиру в цілому зареєстроване 26 серпня 2016 року за ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2016 року (а.с.79-81).

До цього, спірна квартира в цілому належала на праві власності ОСОБА_5 (а.с.80-81): 1/2 частка квартири належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 11 грудня 1996 року Стрийською міською радою народних депутатів (а.с.9, 86), а інша 1/2 частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2009 року, виданого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., після смерті чоловіка ОСОБА_7 (а.с.88).

Власником спірного автомобіля марки ВАЗ 2103, 1973 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , також була ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2010 року, виданого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., після смерті чоловіка ОСОБА_7 (а.с.89).

Спірний металевий гараж № НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 споруджено батьком позивача ОСОБА_7 у 1975 році, згідно з рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради депутатів трудящих №111 від 20.02.1975 року (а.с.10-16).

Отже, з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , які були витребувані апеляційним судом, встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли двоє її синів: позивач ОСОБА_2 та чоловік апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_6 , які в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини подали нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, а саме: ОСОБА_6 10.07.2014 року, а ОСОБА_2 29.10.2014 року, а тому кожний із них мав право на 1/2 частину спадкового майна, підтвердженням чого є й видані позивачу ОСОБА_2 та дружині ОСОБА_6 ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом про успадкування ними по 1/2 частині грошових вкладів, належних спадкодавцю ОСОБА_5 .

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що, прийнявши спадщину після смерті матері, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , не оформивши своїх спадкових прав на належну йому частку в спадковому майні, тому право успадкувати належну ОСОБА_6 1/2 частку в спірному спадковому майні має його дружина апелянт ОСОБА_1 , відтак, підстав для визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на все спірне спадкове майно не було, оскільки він мав право лише на 1/2 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті матері.

Окрім того, як встановлено апеляційним судом, оригінали правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно знаходяться в апелянта ОСОБА_1 , до якої позивач не звертався, а тому перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріуса на належну позивачу частку в спадковому майні не було.

Позивач ОСОБА_2 у своїй позовній заяві про вказані вище обставини не повідомив, а суд першої інстанції матеріали спадкової справи в нотаріуса за місцем відкриття спадщини не витребував, до участі у справі апелянта не залучив, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкових висновків суду про порушення права позивача, яке підлягає захисту в обраний ним спосіб, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

При цьому, відмова у задоволенні позову не перешкоджає спадкоємцям позивача ОСОБА_2 звертатись до нотаріуса за оформленням спадщини, яка залишилась після його смерті, зокрема, на належну йому 1/2 частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги апелянта, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1554 грн. підлягають стягненню з правонаступників позивача в рівних частинах по 777 грн. з кожного із них.

У зв`язку з перебуванням суддів із складу колегії у відпустці в період з 13 по 21 жовтня 2021 року включно, повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути зОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий) у користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі по 777 гривень з кожного із них.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.