головуючий у суді І інстанції Ольшевська І.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 3 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про захист прав споживачів шляхом стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про захист прав споживачів шляхом стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 3 серпня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київські регіональні електромережі» про захист прав споживачів шляхом стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору передано на розгляд за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області .

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва.

Вважає, що дана справа підсудна саме Голосіївському районному суду міста Києва, оскільки спірне питання щодо отримання послуги з приєднання до електричних мереж не пов`язане з нерухомим майном, а регулюється Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 310 від 14 березня 2018 року.

Вказує, що у позивача за вказаним у позові місцем приєднання електроустановки (існуюча або запроектована межа балансової залежності електроустановок споживача або замовника, розташована на межі земельної ділянки замовника або, за згодою замовника, на території цієї земельної ділянки) відсутній індивідуальний житловий будинок та будь-які будівельні конструкції, об`єкти нерухомості, що підтверджується відсутністю відповідних відомостей в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва.

8 жовтня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Кричевського В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення штрафу за договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 26 жовтня 2020 року, об`єктом якого є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 -з ( будинок чи земельна ділянка), тобто, вимоги позивача нерозривно пов`язані з нерухомим майном, яке розташовано за вищевказаною адресою. З урахуванням наведеного вважає, що позовні вимоги безпосередньо стосуються нерухомого майна, а тому повинні розглядатися за правилами виключної підсудності.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 9 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення штрафу за договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 26 жовтня 2020 року, об`єктом якого є індивідуальний житловий будинок з будівельними струмоприймачами за адресою: АДРЕСА_1 , а тому, виходячи із встановлених ст. 30 ЦПК України правил виключної підсудності, вважав, що дана справа не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

Однак з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить відшкодувати збитки, завдані йому з боку відповідача внаслідок неналежного надання послуг з приєднання, встановленого договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 26 жовтня 2020 року. В обґрунтування вибору підсудності зазначив, що має місце спір з приводу захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зі справи вбачається, що позивач у встановленому законом порядку зареєстрований на АДРЕСА_2 , яка територіально відноситься до Голосіївського району міста Києва.

Суд першої інстанції керуючись висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 вважав, що цей спір виник «з приводу нерухомого майна», тому має бути переданий за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області суду.

Однак колегія апеляційного суду вважає, що до конкретних правовідносин, що виникли у цьому спорі, застосування наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду є нерелевантним.

Так, згідно з п. 7.15, 7.16 постанови Великої Палати Верховного Суду у наведеному провадженні № 12-73гс20 зазначено, що приписами цивільного судочинства (частина перша статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; в редакції, чинній до 14 грудня 2017 року, частина перша статті 30 ЦПК України в чинній редакції) передбачено виключну підсудність позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини. Забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена, наприклад, у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 426/7217/18).

У постанові також зазначено, що за визначенням що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок не виконаних зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми щодо виключної підсудності.

В той же час, у спорі, який є предметом цієї справи позивач просить стягнути штрафні санкції за порушення відповідачем договірних зобов`язань, що передбачені Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 310 від 14 березня 2018 року.

Позивач стверджує, що ні положенням цього Кодексу, ні укладеним сторонами договором, жодних питань з приводу нерухомого майна не вирішується та не регламентується. Позивачем до апеляційної скарги також надано докази щодо відсутності будь-яких об`єктів за указаною у договорі про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу № К-07-20-0705 від 26 жовтня 2020 року.

Таким чином, жодних обставин, які свідчать, що у позивача і відповідача існує будь-який прямий чи опосередкований спір з приводу права на об`єкт нерухомості чи з приводу його використання відповідачем суд першої інстанції не встановив та у оскаржуваній ухвалі не вказав.

Доводи відзиву також зводяться до того, що місцем виконання договору є місце знаходження майна за адресою: АДРЕСА_1 , однак не зазначено жодних правовідносин з приводу цього майна.

Отже даний позов підсудний Голосіївському районному суду міста Києва відповідно до положень ч.5 ст.28 ЦПК України.

Суд вказаних обставин не врахував і постановив помилкову ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду.

Згідно із ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 3 серпня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба