Справа №339/308/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

17 вересня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» 20 944,50 грн. заборгованості за кредитним договором № 2866274 від 06 жовтня 2020 року та судові витрати за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на наприкінці серпня 2021 року позивачу стало відомо, що відносно нього Болехівським відділом ДВС відкрито виконавче провадження № 66587899 на підставі виконавчого напису № 26533, який виданий 30 квітня 2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Вважає, що вчинення виконавчого напису можливе лише для нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено без нотаріального посвідчення.

Однак, кредитний договір № 2866274, який укладений був 06 жовтня 2020 року між сторонами та наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був нотаріально посвідченим. Приватний нотаріус не мав правових підстав для встановлення безспірності, оскільки є встановлена законом процедура встановлення такої безспірності.

А тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

20 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

13 жовтня 2021 року ухвалою суду витребувано у ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують борг ОСОБА_1 та надавались нотаріусу для винесення оспорюваного виконавчого напису та у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. засвідчену копію виконавчого напису нотаріуса від 30 квітня 2021 року та копії документів, на підставі яких нотаріусом вчинено виконавчий напис (а.с.46-48) .

Витребувані документи на підставі вищевказаної ухвали суду від відповідача до суду надійшли тільки після нагадування від 02 листопада 2021 року (а.с.57-76), а документи від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до суду не надходили.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та позивача, вказує, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення (а.с.43,79).

Такі дії представника позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить отримання судової повістки (а.с. 54;77), про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності причин неявки не убачається, клопотань та письмових заперечень від нього не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відтак, неявка сторін не є перешкодою для проведення розгляду справи.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

А способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Так, із змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що предметом спору є правомірність винесення виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору від 06 жовтня 2020 року.

Встановлено, що 06 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 2866274, у відповідності до якого позивач отримав кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 30 днів з визначеною процентною ставкою.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 2866274, позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

В пункті 1.2. договору зазначено, що сума кредиту становить 5000.00 гривень у валюті: Українські гривні.

З пунктів 1.3.-1.4. кредитного договору вбачається, що кредит надається строком на 30 днів з 06.10.2020 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 05.11.2020.

Відповідно до пунктів 6.1, 7.1 Кредитного договору № 2866274 від 06.10. 2020 року, цей Кредитний договір, укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства (miloan.ua). Цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини, набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору (отримання грошових коштів на картковий рахунок позичальника). Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію», визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Отже, судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір було укладено шляхом використання позичальником аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатору, який було відправлено на номер мобільного телефону, власноруч позивачем договір не підписувався, нотаріально не посвідчувався (а.с.71).

Згідно з графіком розрахунків, який є Додатком 1 до кредитного договору, сторони погодили термін платежу 05 листопада 2020 року у розмірі 5015,00 грн. з урахуванням нарахованого проценту (а.с.15).

Оскільки, позивач умови кредитного договору належним чином не виконав, утворилася заборгованість, з метою стягнення якої 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 26533 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "ФК "Кредит Капітал", якому ТОВ "Мілоан" відступлено право вимоги за кредитним договором № 2866274 від 06 жовтня 2020 року, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 .

У виконавчому записі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11.01.2021 по 28.04.2021, у розмірі 20 944,50 грн., у тому числі 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15 014,50 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. (а.с.9).

Постановою головного державного виконавця Болехівського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гошовським В.В. від 21 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66587899 на підставі виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 26533 вчиненого 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» 20 944,50 грн. заборгованості за кредитним договором № 2866274 від 06 жовтня 2020 року (а.с.16).

Даючи оцінку виконавчому напису на предмет його законності , суд погоджується з доводами позивача про те, що вчиняючи вказаний напис, нотаріус порушив вимоги ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат" та не встановив, чи вказана сума, яка підлягала стягненню, є безспірою.

Так, згідно з ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.88 цього ж Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат», передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Порядок вчинення виконавчих написів передбачений Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок).

Згідно з п.1.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

П.1.2. Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з пп.3.1 п.3 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Окрім того, пп.3.2,3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014р. (набрала чинності 10.12.2014р.) Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ця постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення, а її резолютивна частина опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» №23 від 21.03.2017 року.

Відповідно дост.124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (справа №826/20084/14) постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні докази, суд встановив, що при вчиненні виконавчого напису 30 квітня 2021р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогопостановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

В той же час, вказаний Перелік документів у редакції, чинній станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів у простій письмовій формі, оскільки п.2 Переліку документів з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови суду.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що укладений 06жовтня 2020року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» кредитний договір № 2866274 був нотаріально посвідчений, суду не надано. Зокрема, в оскаржуваному виконавчому написі відомості про це відсутні.

В матеріалах справи знаходиться копія зазначеного договору, з якої достовірно вбачається, що він був укладений в електронній формі та відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Жодних домовленостей сторін про його нотаріальне посвідчення ним не зафіксовано, а, відтак, приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення оспорюваного напису про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором.

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2866274 від 06 жовтня 2020 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ "ФК "Кредит Капітал" за період з 11.01.2021 по 28.04.2021 (включно) складає 20 014,50 грн., у тому числі 5000,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 15 014,50 грн. прострочена заборгованість за відсотками, яка є не погашеною (а.с.64).

Судом встановлено, що термін дії договору закінчився 06 листопада 2020 року, а тому з цього часу відсотки не нараховуються.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 року по справі № 310/11534/13-ц (14-154цс18) після закінчення строку дії кредитного договору кредитодавець втрачає право нараховувати передбачену договором пеню за прострочення виконання зобов`язань, натомість кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення пені за ставками, визначеними кредитним договором.

Однак, як вбачається з виписки на а.с.64, нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення відсотків в розмірі 15014,50грн. (які в три рази перевищують тіло кредиту), нарахованих за період з 11 січня 2021року по 28 квітня 2021року поза межами строку дії договору, що свідчить про те, що вказаний борг нарахований неповомірно і заборгованість не може вважатись при таких обставинах безспірною.

Окрім того з матеріалів справи встановлено, що позивач не отримував від ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вимоги (претензії) про сплату заборгованості та її можливе стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса. Судом не встановлено факту отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність заборгованості.

Отже, відповідачем не надано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача про те, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Враховуючи наведене, зокрема, те, що відповідачем не доведено перед судом, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані визначені законом документи, зокрема, нотаріально посвідчений примірник договору кредитута вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 30 квітня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 26533, таким, що не підлягає виконанню.

А тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, разом із позовною заявою 17 вересня 2021 року позивач подав заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 20 вересня 2021 року задоволена.

В порядку забезпечення позову зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66587899 від 21 серпня 2021 року, відкритому головним державним виконавцем Болехівського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гошовським В.В. на підставі виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 26533 вчиненого 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенко Є.М. до вирішення справи по суті.

Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Позивач, окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, що становлять: 1362,00 грн. (908,00 грн. - за подання позовної заяви та 454,00 грн. - за подання заяви про забезпечення позову).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, задоволення позову судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання позову та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного, ст.18, 525, 526, 612ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст. 12, 81, 141, 263, 265, 280 -281 ЦПК України суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 30 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за № 26533 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» 20 944 (двадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 50 коп. заборгованості за кредитним договором № 2866274 від 06 жовтня 2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66587899 від 21 серпня 2021року, відкритому головним державним виконавцем Болехівського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гошовським В.В. на підставі виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 26533 вчиненого 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенко Є.М. продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Долинським РС УДМС України в Івано-Франківській області, виданий 21 вересня 2013 року, місце проживання АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - місце знаходження м.Львів , вул. Смаль-Стоцького,1 корпус 28 Львівської області, .

Суддя Головенко О.С.