Дата документу 05.11.2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Честнєйшої Ю.О.,

за участю секретаря Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

за участю:

представника позивача адвоката Вишнякова Д.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Бєляєва А.В.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати інформацію, що викладена відповідачем ОСОБА_2 на власному YouTube каналі у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » недостовірною та такою, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію та такою, що дискредитує її в очах громадян, формуючи у них відповідну негативну оцінку її дій;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 видалити відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з власного YouTube каналу відповідача;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 спростувати інформацію, що викладена на власному YouTube каналі у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розмістити на власному YouTube каналі резолютивну частину рішення, що буде прийняте в межах даної судової справи та принести їй вибачення;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у сумі 100 000 гривень, а також судові витрати, що складаються із витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2021 на своєму YouTube каналі блогер Nixon, він же ОСОБА_2 , розмістив відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому мова йде про магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » взагалі, та, зокрема, про неї, ОСОБА_1 - консультанта-продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Позивач вважає, що дане відео є таким, що містить недостовірну інформацію, образи щодо позивача, містить відомості, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача. Позивач вважає за необхідне сконцентрувати увагу суду на цитатах з даного відео (цитати надаються дослівно та мовою оригіналу): початок відео «Давным-давно, когда у людей еще не было интернета, все равно существовали всякие шизофреники, биполярные да и, в принципе, другие люди с психическими отклонениями, они всю свою злобу концентрировали на своих близких, из-за чего психушки были переполнены. Они все сидели в местах не столь отдаленных, потому, что были слишком неадекватны для общества, но в один момент психбольных на улицах ставало все меньше и меньше, с чем это было связано, никто не понимал, потому что это был какой-то нонсенс, оказалось - появился интернет. Да, конечно же не сразу, но с течением времени, любой больной на голову человек смог выйти в интернет и там высирать никому не нужное мнение, эти люди показывали свое неадекватное поведение, и всячески, напоказ, выставляли свою шизофрению, вот где-то в этом промежутке времени, и появился магазин «Gyrocopter_UA». 4:23: «у них челик немного дурачок не по мат части, а по производству контента». 4:38: «ну подумаешь, звук писать не умеют даже на телефон: ну подумаешь, монтировать не умеют, типа на фрилансе сложно сейчас найти нормальных монтажеров, это правда; ну подмоешь, ну превьюшки у них дибильные, как буд-то их делает шестиклассник с аутизмом». 5:05: «что касается производства контента - ну это просто высер... фигня собачья"». 5:23: «быдло девочка..».7:13: «быдло девочка...». 8:11: «побейте, пожалуйста, своего маркетолога обоссаными тряпками, потому что он обосрался: обоссаными тряпками его можно будет потушить, хоть как- то». 9:21: «вот она и быдло девочка, самая интересное, она является официальным представителем «Gyrocopter__UA», так сказать, лицо магазина, но офигеть, лицо какое- то кривое». 9:51: «быдло баба. Че с нее взять?». 9:52: «ни фига ж себе у бабы яйца какие большие». 10:56: «эти дурачки». 11:10: «долбанные токсики и быдло». 12:41: «когда собирались обосрать, штаны снять не додумались?». 13:01: «скорее всего, это было вот эта беременная токсикозная женщина, вот, у нее токсикоз погнал в голову, у нее настроение плохое, ее целый день тошнит». 13:58: «перестать брать тупое быдло на работу». 14:50: «токсикозных ребят просто разорвало». 15:34: «вы самое обычное дворовое быдло, возможно даже какие-то шизоиды». 16:24: «гидрокоптер - это охреневшие псы». 16:29: «общаются, как быдло». 16:31: «быдло магазин». 16:43: «тупое быдло». 16:44: «никогда не пытайтесь что-либо доказать быдлу: быдло тупое...». 17:00: «у меня, на самом деле, нет никаких претензий к Татьяне, думаю, она это писала неосознанно, ну, просто невежество, наверное, не хватает мудрости, не хватает мозгов, плюс токсикоз». 17:37: «гидрокоптер, как я и говорил - это магазин быдлоидов». 17:45: «желаю ОСОБА_3 - хозяину гидрокоптеров, перестать долбиться в уши и в глаза и наконец-таки поработать над своим быдло персоналом и над токсичностью этого магазина». Таким чином, відповідач у своєму відеоролику приблизно 15 разів застосував по відношенню до неї образливе слово «быдло», також по відношенню до неї було застосовано такі образливі слова та словосполучення, як «быдло баба», «быдло девочка», «у бабы большие яйца», «долбанные токсини», «беременная токсикозная женщина», «дворовое быдло», «шизоид», «охреневший пес», «быдлоид», також була заява, що вона «невежественная, не хватает мозгов плюс токсикоз». Під час образливих висловів на відео ролику періодично з`являлося відео та фото із її зображенням. Окремого цинізму образам та знущанням над нею у відео ролику додає той факт, що відповідач був обізнаний про її вагітність (про що відповідач сам заявляє у відео ролику), однак відповідача не тільки не зупинив цей факт, а навпаки, протягом всього відео ролику, відповідач постійно згадує про вагітність позивача, постійно говорить про негативні наслідки вагітності, такі як токсикоз та нудота, тобто публічно обговорює її стан здоров`я. Після перегляду вказаного відео ролику стан її здоров`я різко погіршився та 17.02.2021 вона позапланово звернулася до медичного закладу. Після медичного огляду, що відбувся 17.02.2021, лікар, наряду з іншими медичними препаратами, призначив їй прийом таблеток валеріани. Однак, стан її здоров`я постійно погіршувався та 25.02.2021 її було госпіталізовано до КЗ «Обласний перинатальний центр Запорізької міської ради» з анамнезом: загроза переривання вагітності. У медичному закладі їй було проведено медикаментозну терапію, у тому числі, було знов призначено прийом таблеток валеріани. Враховуючи, що негативна інформація щодо неї, висловлена відповідачем, має характер наклепу та образи (тобто, поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Вищевказана інформація порушує її особисті немайнові права, що має вираження у негативному упередженому ставленні до неї з боку осіб, що проглянули відео ролик (станом на день подання даної позовної заяви відео ролик переглянуло близько 7 000 осіб). Відповідачем поширена інформація, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію, дискредитує її в очах громадян, формуючи у них відповідну негативну оцінку її дій. Ніхто не може зазнавати втручання в особисте і сімейне життя громадянина, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Неправомірними діями та образами з боку відповідача, було порушено її право на індивідуальність. Втручання в її особисте життя має неправомірний характер. Жодною нормою законодавства України не передбачено можливості без дозволу людини використовувати відео та фото такої людини. У зв`язку із неправомірним поширенням відносно неї недостовірної негативної інформації, вона знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого у неї різко знизилися працездатність та суттєво зменшилася самоповага, так як вона постійно згадує нанесену відповідачем образу, вона навіть була змушена піти у відпустку без збереження заробітної плати. Найголовніше в даній ситуації є те, що вона є вагітною, усі зазначені моральні страждання можуть негативно відбитися на здоров`ї її майбутньої дитини та її спроможності нормально та без ускладнень виносити та народити майбутню дитину. Враховуючи усі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду вона оцінює у 100 000 гривень. Вважає за необхідне довести до відома суду, що позовні вимоги саме у тому вигляді, як вони викладені у даній позовній заяві є такими, що спрямовані на отримання нею повної сатисфакції.

Ухвалою суду від 07.04.2021 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

20.05.2021 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бєляєва А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. З усього переліку наведених в позові висловлювань відповідача спростуванню як недостовірної інформації у даному позові можливо підлягати лише наступне: «вот она и бидло девочка, самое интересное, она является официальным представителем Gyrocopter UA, так сказать лицо магазина, но офигеть, лицо какое-то кривое»; «бидло баба. Че с нее взять?»; «ни фига же себе у бабы яйца какие большие»; «скорее всего, это было вот эта беременная токсикозная женщина, вот у нее токсикоз погнал в голову, у нее настроение плохое, ее целый день тошнит»; «у меня на самом деле нет никаких претензий к Татьяне, думаю она это писала неосознанно, ну просто невежество, наверное не хватило мудрости, не хватает мозгов, плюс токсикоз». Інші висловлювання у будь-якому разі не відносяться до особистих немайнових прав позивача. У своєму позові позивач заявляє вимогу про визнання вище зазначених висловлювань недостовірною інформацією, яка підлягає спростуванню, на підставі ч.3.ст.277 ЦК України. Але позивачу повинно було бути відомо, що частину третю статті 277 виключено на підставі Закону № 1170-VII від 27.03.2014. А саме виключено норму, на яку посилається позивач, про те, що будь-яка негативна інформація про особу є недостовірною, а на ту особу, що її поширила покладається обов`язок доведення її достовірності. Крім того, позивач у позові помилково ототожнює вищезазначені висловлювання як наклеп, тому що в законодавстві України таке юридичне поняття не визначене. Кримінальним Кодексом України 1960 року дійсно була передбачена кримінальна відповідальність за наклеп, як за поширення завідомо неправдивих вигадок, що ганьблять іншу особу. При розробці та прийнятті Кримінального Кодексу України 2001 року було прийнято рішення не включати до його змісту статтю про наклеп. Це обґрунтовувалось тим, що наклеп є різновидом особистих немайнових правопорушень, і це питання регулюється цивільним правом у ст.277 ЦК України. Образа з тих самих підстав не відноситься до недостовірної інформації, та не підлягає спростуванню. Що стосується стягнення моральної шкоди за начебто завдані моральні страждання зазначив, що будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Всі висловлювання відповідача мають критичний характер, є оціночними судженнями та алегоріями. Так, наприклад, слово «бидло» згідно різних словників може тлумачитися як рогата худоба, людина, яка нецензурно висловлюється, поводить себе грубо, а також та, яка виконує важку роботу за наказом інших. Слово «бидло» не є нецензурним, та широко використовується в телепрограмах, засобах масової інформації, у соцмережах, та навіть у Верховній Раді. У даному випадку це слово застосовано як пояснення непрофесійного виконання позивачем таких же непрофесійних завдань з боку керівництва. Висловлювання «кривое лицо» безперечно є алегорією та застосовано у поєднанні з словами «лицо магазина». Тому абсолютно зрозуміло, що мова йде не про обличчя позивача, яке фізіологічно не має будь яких відхилень від норми, а є характеристикою магазину Gyrocopter UA через критичне сприйняття його «официального представителя». «Нифига же себе у бабы яйца какие большие» є розповсюдженою алегорією яка застосовується для наділення жінки чи чоловіка потужними рисами характеру - сміливість, впевненість. Широко застосовується у літературі, кіно, журналістиці. Неодноразово застосовується до українських жінок - політиків. «Беременная токсикозная женщина» - фактична достовірна інформація щодо вагітності позивача та припущення щодо наявності токсикозу (хворобливий стан, обумовлений дією на організм екзогенних токсинів). У літературі та кіно часто застосовується, у тому числі і відносно до чоловіків, для пояснення поганого настрою людини, збудженості. У відео відповідач акцентував увагу, що спекулювати на цьому не хоче. Враховуючи, що більшість висловлювань є критикою професійності та якості обслуговування магазину Gyrocopter UA, припускає, що позов ініційовано саме його керівництвом, причому у такий же непрофесійний процесуальний спосіб. Також вочевидь, що немає зв`язку між опублікованим відповідачем 09.02.2021 відео, та перебігом вагітності у позивача, якій лише 17.02.2021 прописали таблетки валеріани, а 25.02.2021 надано медикаментозну терапію, що при вагітності є розповсюдженою профілактичною процедурою. Магазин Gyrocopter UA має лише в соціальній мережі Інстаграм більш ніж 70 тис. підписників, тому розміщуючи будь-яку рекламу, в тому числі із залученням своїх працівників, які теж повинні розуміти, що добровільно чи за винагороду виносять себе на критику громадськості, мають враховувати, що виставляють свого співробітника на публічне обговорення. Враховуючи те, що суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, те, що правовою підставою позову є лише скасована ч.3 ст.277 ЦПК, та те, що відео видалено відповідачем зі свого відеоблогу за власною ініціативою, просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати у розмірі 7000 гривен, які відповідачем сплачено представнику згідно договору про надання правової допомоги.

24.05.2021 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вишнякова Д.О. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у відзиву на позовну заяву відповідач фактично визнає той факт, що перелічені у відзиві на позовну заяву висловлювання є недостовірною інформацією, що підлягає спростуванню, а, відповідно, відповідач фактично частково визнає позовні вимоги. Щодо посилань позивача в позовній заяві на ч. 3 ст. 277 ЦК України зазначив, що дійсно ч. 3 ст. 277 ЦК України станом на дату звернення позивача до суду було скасовано. Однак, Постанова ВСУ №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» містить визначення поняття «негативної інформації» з посиланням на скасовану норму, тому позивач вжив даний термін для визначення такого явища, як негативна інформація у загальновідомому, діловому та побутовому значенні. Дана норма не має основоположного та фундаментального значення для встановлення факту порушення відповідачем честі, гідності та ділової репутації позивача відповідно до предмету даного спору. Стаття 277 ЦК України у повному обсязі регламентує спростування недостовірної інформації. Також позовна заява містить безліч інших посилань на норми чинного законодавства України та фактичні обставини справи. Твердження ж відповідача, що єдиною правовою підставою для звернення до суду є ч.3 ст. 277 ЦКУК України, що є скасована на даний час, є такими, що не відповідають дійсності та є намаганнями відволікти увагу суду безпосередньо від дійсного предмету позову. Окремо зазначив, що згідно вищезазначеної Постанови ВСУ при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Щодо посилань відповідача на той факт, що усі висловлювання у спірному відео ролику є оціночними судженнями та алегоріями та є такими, що не мають жодного образливого характеру, то усі ці доводи спростовуються безпосередньо доводами, що викладені у позовній заяві. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує та навіть підтверджує факт публічності спірного відео ролику, який останній спішно видалив зі свого каналу на YouTube на наступний день після отримання позовних матеріалів.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Вишняков Д.О. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та письмових поясненнях з приводу доводів, що були оголошені стороною відповідача під час судового засідання, що відбулося 20.09.2021.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Бєляєв А.В. проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Стаття 55 Конституції України визначає, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

В той же час, відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначає, що відповідачем на своєму YouTube каналі поширена недостовірна і така, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію інформація про позивача.

Судом встановлено, що 09.02.2021 на своєму YouTube каналі блогер Nixon, він же ОСОБА_2 розмістив відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (https://www.youtube.com/watch?v=ttiAPHcHldI).

Як вбачається з відеоролику, переглянутого у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 озвучив наступну інформацію: «Давным-давно, когда у людей еще не было интернета, все равно существовали всякие шизофреники, биполярные да и, в принципе, другие люди с психическими отклонениями, они всю свою злобу концентрировали на своих близких, из-за чего психушки были переполнены. Они все сидели в местах не столь отдаленных, потому, что были слишком неадекватны для общества, но в один момент психбольных на улицах ставало все меньше и меньше, с чем это было связано, никто не понимал, потому что это был какой-то нонсенс, оказалось - появился интернет. Да, конечно же не сразу, но с течением времени, любой больной на голову человек смог выйти в интернет и там высирать никому не нужное мнение, эти люди показывали свое неадекватное поведение, и всячески, напоказ, выставляли свою шизофрению, вот где-то в этом промежутке времени, и появился магазин «Gyrocopter_UA». 4:23: «у них челик немного дурачок не по мат части, а по производству контента». 4:38: «ну подумаешь, звук писать не умеют даже на телефон: ну подумаешь, монтировать не умеют, типа на фрилансе сложно сейчас найти нормальных монтажеров, это правда; ну подмоешь, ну превьюшки у них дибильные, как буд-то их делает шестиклассник с аутизмом». 5:05: «что касается производства контента - ну это просто высер... фигня собачья"». 5:23: «быдло девочка..».7:13: «быдло девочка...». 8:11: «побейте, пожалуйста, своего маркетолога обоссаными тряпками, потому что он обосрался: обоссаными тряпками его можно будет потушить, хоть как- то». 9:21: «вот она и быдло девочка, самая интересное, она явлется официальным представителем «Gyrocopter__UA», так сказать, лицо магазина, но офигеть, лицо какое- то кривое». 9:51: «быдло баба. Че с нее взять?». 9:52: «ни фига ж себе у бабы яйца какие большие». 10:56: «эти дурачки». 11:10: «долбанные токсики и быдло». 12:41: «когда собирались обосрать, штаны снять не додумались?». 13:01: «скорее всего, это было вот эта беременная токсикозная женщина, вот, у нее токсикоз погнал в голову, у нее настроение плохое, ее целый день тошнит». 13:58: «перестать брать тупое быдло на работу». 14:50: «токсикозных ребят просто разорвало». 15:34: «вы самое обычное дворовое быдло, возможно даже какие-то шизоиды». 16:24: «гидрокоптер - это охреневшие псы». 16:29: «общаются, как быдло». 16:31: «быдло магазин». 16:43: «тупое быдло». 16:44: «никогда не пытайтесь что-либо доказать быдлу: быдло тупое...». 17:00: «у меня, на самом деле, нет никаких претензий к Татьяне, думаю, она это писала неосознанно, ну, просто невежество, наверное, не хватает мудрости, не хватает мозгов, плюс токсикоз». 17:37: «гидрокоптер, как я и говорил - это магазин быдлоидов». 17:45: «желаю ОСОБА_3 - хозяину гидрокоптеров, перестать долбиться в уши и в глаза и наконец таки поработать над своим быдло персоналом и над токсичностью этого магазина».

Під час судового розгляду відповідачем не заперечувався факт поширення зазначеної інформації.

Суд звертає увагу, що в своїй практиці Європейський Суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження.

При дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства" (рішення у справі Handyside v.United Kingdom).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" також зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Таким чином, враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, суд доходить висновку, що фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Стаття 200 ЦК України визначає, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

Аналогічні положення містяться в статті 1 Закону України "Про інформацію".

Стаття 5 Закону України "Про інформацію" передбачає, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок порушення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (ч. 4 ст. 277 ЦК України).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (ч. 6 ст. 277 ЦК України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7 ст. 277 ЦК України).

Позивач посилається на ч.3 ст. 277 ЦК України про те, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Враховуючи те, що ч.3 ст. 277 ЦК України виключено на підставі Закону № 1170-VII від 27.03.2014, ця норма Закону застосуванню не підлягає і доводити свої вимоги та заперечення проти них сторони повинні на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

А відповідно до ч. 1 ст. 30 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (ч. 2 ст. 30 цього Закону).

У рішенні від 10 серпня 2006 року у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. Межі припустимої критики відповідно ширші, коли йдеться про політика, ніж коли йдеться про пересічного громадянина. На відміну від останнього, кожне слово та дія першого неминуче та свідомо стають об`єктом ретельного вивчення з боку журналістів та громадськості, і, отже, він повинен виявляти вищий ступінь толерантності (див. Lingens v. Austria, рішення від 8 липня 1986, Series A no. 103, п. 42).

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19.

Проаналізувавши наведену у відеозаписі відповідача інформацію, суд доходить висновку, що така інформація подана у формі оціночних суджень, є вираженням суб`єктивної думки відповідача здебільшого стосовно діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також продавця магазину ОСОБА_1 , а тому не може вважатися недостовірною та не підлягає спростовуванню. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Оспорювана інформація, яку поширив відповідач, не містить фактичних даних, які дають змогу перевірити її на предмет достовірності чи навпаки спростувати, тому вимоги позивачки про визнання поширеної відповідачем інформації недостовірною та зобов`язання останнього видалити відеоролик та спростувати вказану інформацію є безпідставними та задоволенню не підлягають.

До того ж, судом встановлено та не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, що на час ухвалення рішення у справі відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (https://www.youtube.com/watch?v=ttiAPHcHldI) видалений відповідачем.

Разом з тим, з оглянутого відеоролику вбачається, що відповідач неодноразово на адресу позивача ОСОБА_1 висловлював наступні висловлювання: ««быдло девочка..», «вот она и быдло девочка, самая интересное, она является официальным представителем «Gyrocopter__UA», так сказать, лицо магазина, но офигеть, лицо какое- то кривое», «быдло баба. Че с нее взять?», «ни фига ж себе у бабы яйца какие большие», «скорее всего, это было вот эта беременная токсикозная женщина, вот, у нее токсикоз погнал в голову, у нее настроение плохое, ее целый день тошнит», «у меня, на самом деле, нет никаких претензий к Татьяне, думаю, она это писала неосознанно, ну, просто невежество, наверное, не хватает мудрости, не хватает мозгов, плюс токсикоз».

Зокрема, відповідно до Академічного тлумачного словника, слово «бидло» означає «свійська рогата худоба; зневажлива назва поневолених трудящих, яку вживали експлуататори, пани; скотина, хам».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що хоча висловлювання відповідача на адресу позивача являлися оціночними судженнями, суб`єктивною думкою ОСОБА_2 , але вказані слова були вжиті у формі образи у принизливій та непристойній формі, що принижувало честь і гідність ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, суд доходить висновку про порушення особистих немайнових прав ОСОБА_1 та наявності підстав для відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., що відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності, оскільки заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн суд вважає необґрунтованим та надто завищеним. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги тривалість правопорушення, глибину моральних страждань, стан вагітності позивача на час розміщення відеозапису. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими посилання позивачки на те, що внаслідок протиправних дій відповідача вона потрапила до лікарні із загрозою переривання вагітності, оскільки доказів на підтвердження зазначеного нею не надано. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №107 (а.с.17) вбачається, що із анамнезу відмічає появу болю внизу живота після фізичного навантаження протягом робочого дня.

Вимоги позивачки щодо принесення їй вибачення суд також вважає безпідставними, оскільки пленум Верховного Суду України у п.26Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1роз`яснив, що суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачитися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення, як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації не передбачене в ст.16, 277 ЦК, а ч.1 ст. 34 Конституції кожному гарантує право на свободу думки та слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, всебічно, повно та об`єктивно надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягненню з відповідача на користь позивача заподіяної моральної шкоди у розмірі 2000 гривень.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 35 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки за результатами судового розгляду позов задоволено частково та стягнуто 2 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2% від сплаченого позивачем судового збору в загальному розмірі 4994,00 гривень, що становить 99,88 гривень.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У відповідності до положень пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Інтереси відповідача у даній справі представляв адвокат Бєляєв А.В. (свідоцтво №823 від 26.11.2010) на підставі договору про надання правової допомоги від 21.04.2021 та ордеру серії АР №1044939 від 22.04.2021 /а.с.59,60/.

Як доказ понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача надано розрахунок послуг з правової допомоги та квитанцію №Р24АС1070 від 21.04.2021 про сплату 7000,00 гривень /а.с.88/,89/.

Як вбачається з розрахунку послуг з правової допомоги адвокатом Бєляєвим А.В. надані клієнту ОСОБА_2 наступні юридичні послуги: вивчення позовної заяви 1500 гривень; складання відзиву з викладенням правової позиції 2500 гривень; участь у судових засіданнях без обмеження їх кількості - 3000 гривень.

Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги від 21.04.2021, розрахунок послуг з правової допомоги, дійшов висновку про те, що визначений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.

Враховуючи складність та конкретні обставини справи, необхідність дотримання критерію співмірності та розумності розміру понесених стороною витрат, реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

При ухваленні рішення у даній справі суд не вирішує питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, оскільки представник позивача адвокат Вишняков Д.О. під час судових дебатів, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, зробив заяву про те, що ним будуть подані докази, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 247, 265, 274-279 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 99 (дев`яносто дев`ять) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ін..н. НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Вишняков Дмитро Олександрович, адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вулиця Кругова, 105-40.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ін..н. НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача адвокат Бєляєв Андрій Васильович, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вулиця Весняна, 170.

Повне рішення суду складено 05 листопада 2021 року.

СУДДЯ: