Провадження № 4-с/761/226/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», суб`єкт оскарження: Виконуючий обов`язки начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пилипчук Ольга Григорівна про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої служби та зобов`язання усунути порушення шляхом зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої служби та зобов`язання усунути порушення шляхом зняття арешту з майна, виходячи з наступного. 25.02.2008 року між скаржником та ПАТ «Комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір №173/П/99/2008-840, в забезпечення якого додатково укладено договір іпотеки, предметом якого виступила квартира за адресою: АДРЕСА_1 . 21.03.2014 року старшим державним виконавцем Кукурічко Л.І. відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в межах виконавчого провадження №42584586 винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 . 08.12.2014 р. постановою державного виконавця виконавчий лист №2-12510/10 від 25.12.2012 р. повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», але арешт майна знято не було. Зазначає, що повторно виконавчий документ до виконання пред`явлено не було. 20.11.2018 р. ПАТ «КБ «Надра» відступило, а ТОВ «ФК «Фінмарк» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 . В подальшому, 23.11.2018 р. ТОВ «ФК «Фінмарк» відступило, а ОСОБА_2 прийняв право вимоги до боржника ОСОБА_1 28.11.2019 р. ОСОБА_2 надав розписку про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_1 в зв`язку з погашенням останнім заборгованості в повному обсязі. В лютому 2021 р. Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пилипчук О.Г. відмовив в задоволенні звернення ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна, що стало підставою для звернення до суду з вказаною скаргою. Таким чином, ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчук Ольги Григорівни, яка полягає у не знятті арешту на все майно, накладеного постановою державного Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, ВП №42584586 від 21.03.2014 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, ВП №№42584586 від 21.03.2014 р.; виконання судового рішення в частині скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, належного ОСОБА_1 накладений постановою державного Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, ВП №42584586 від 21.03.2014 р. покласти на уповноважених осіб Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання скарги у його відсутність.

Представник Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, що відповідно до приписів чинного ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає ь задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №42584586 з примусового виконання виконавчого листа №2-12510/10 від 25.12.2012 року виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» коштів у сумі 2 411 311 грн. 62 коп.

Як вбачається з постанови старшого державного виконавця Кукурічко Л.І. відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві від 21.03.2014 р. в межах виконавчого провадження №42584586 з примусового виконання виконавчого листа №2-12510/10 від 25.12.2012 р. було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Вказане обтяження зареєстроване, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.01.2021 р., щодо суб`єкта ОСОБА_1

08.12.2014 року постановою державного виконавця виконавчий лист №2-12510/10 від 25.12.2012 року повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Як свідчать матеріали справи, повторно виконавчий документ до виконання пред`явлено не було.

20.11.2018 року ПАТ «КБ «Надра» відступило, а ТОВ «ФК «Фінмарк» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №173/П/99/2008-840 від 25.02.2008 року.

В подальшому, 23.11.2018 року ТОВ «ФК «Фінмарк» відступило, а ОСОБА_2 прийняв право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №173/П/99/2008-840 від 25.02.2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2019 року ОСОБА_2 надав розписку про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_1 в зв`язку з погашенням останнім заборгованості в повному обсязі.

У відповідь на заяву скаржника ОСОБА_1 , 08.06.2021 р. виконуючим обов`язки начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пилипчуком О.Г. повідомлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №42584586. 08.12.2014 р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 08.06.2021 р. відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в яких є ОСОБА_1 . Підставі для винесення постанови про зняття арешту відсутні.

Приписами ст. 47 ч.1 п. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час винесення постанови від 08.12.2014 р.) передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися без результатними.

Відповідно до ст. 50 ч.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час винесення постанови від 08.12.2014 р.) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направленнявиконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. При цьому, згідно ст. 56 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час розгляду справи) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

В даному випадку, у зв`язку із завершенням виконавчого провадження накладений арешт припинився.

Крім того, з наданої скаржником розписки вбачається, що у стягувача ОСОБА_2 , який набув право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 , відсутні претензії до останнього, станом на 06.09.2019 р. заборгованість погашена.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для скасування арешту, накладеного на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві від 21.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 42584586.

Щодо визнання неправомірною бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пилипчук О.Г., яка полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Згідно ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакці, станом на час розгляду справи) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Між тим, жодної з вказаних підстав для зняття арешту з майна скаржника у виконуючого обов`язки начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пилипчук О.Г. не було, виконавче провадження №42584586 було завершено, а його матеріали знищені.

В зв`язку з чим, відсутні підстави для визнання неправомірною бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пилипчук О.Г., яка полягає у не знятті арешту з майна, яке належить ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог п.18 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року N 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), як це визначено положеннями ч. 2 ст. 451 ЦПК України, в редакції на момент розгляду справи..

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що не зняттям суб`єктом оскарження арешту з майна боржника у виконавчому провадженні порушується право заявника, яке підлягає захисту шляхом скасування арешту, накладеного на майно згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві від 21.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 42584586.

Разом з тим, з урахуванням положень ст. 451 ЦПК України суд неможе задовольнити вимогу скаржника щодопокладення виконання судового рішення в частині скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуженняна уповноважених осіб Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. 2, 13, 37,40 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі ст. 260, 448, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», суб`єкт оскарження: Виконуючий обов`язки начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Пилипчук Ольга Григорівна про визнання неправомірною бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої служби та зобов`язання усунути порушення шляхом зняття арешту з майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на все майно, яке належить ОСОБА_1 згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві від 21.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 42584586.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: