Провадження 22-ц/812/1732/21 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лисенка П.П., Темнікової В.І.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 04 червня 2021 року під головуванням судді Саламатіна О.В., повний текст якого складений в цей же день, в приміщенні суду першої інстанції, у цивільній справі №490/9362/19, за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 (прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 ») звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ ДВС).

Скарга мотивована тим, що рішенням Російського суду від 23 грудня 2011 року, в цивільній справі №2-2382/2011, було стягнуто з відповідача ОСОБА_1 щомісячних платежів по аліментним зобов`язанням в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 російських рублів з урахуванням індексації, пропорційно збільшення прожиткового мінімуму в цілому по Російській Федерації для дітей.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2012 року, в цивільній справі №1423/13466/2012, задоволено клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення суду. Встановлено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 998,60 грн щомісяця, починаючи з 06 травня 2011 року, і до настання повноліття дітей з встановленням індексації пропорційно підвищенню прожиткового мінімуму для дітей у цілому по Російській Федерації.

Центральним відділом ДВС був складений розрахунок про виконання зобов`язань боржника. Отримавши та ознайомившись із зазначеним розрахунком нею виявлено помилки, які призвели до невиконання рішення суду.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 184 СК України стягнення аліментів було призначено із урахуванням індексації відповідно до закону. Станом на грудень 2011 року курс рубля до гривні становив 998,6 гривень за 4000 російських рублів. Дану цифру державний виконавець використовував в розрахунках, не застосовуючи індексації ні щодо зміни курсу рубля ні зі зміни прожиткового мінімуму для дітей у цілому по Російської Федерації, тим самим порушуючи рішення суду.

Також ОСОБА_2 вказувала, що добровільні збільшення суми виплати аліментів не підлягають поверненню та не можуть бути накопичені в рахунок майбутніх платежів, так як по ним немає домовленості між одержувачем і боржником. Але державний виконавець Відділу ДВС порушив цей закон і в розрахунок аліментних виплат включив кошти, які добровільно виплачувалися боржником на дні народження дітей, на свята, тощо, та не є аліментними зобов`язаннями.

Крім того, вважала, що аліментні зобов`язання є особистими і не передаються третім особам, але державний виконавець Відділу ДВС в рахунок сплати аліментів враховував квитанції, за якими мати боржника - ОСОБА_5 добровільно надсилала грошові перекази для дітей до дня народження і інших свят, про що особисто ОСОБА_5 повідомляла в листуванні.

Вважає, що квитанції за якими мати боржника ОСОБА_5 та сам боржник надавали самостійно визначену ними допомогу, вітаючи дітей зі святами, не можуть бути використані при розрахунку аліментних зобов`язань боржника, оскільки добровільні грошові перекази не знімають з батька обов`язок по сплаті аліментів на утримання дітей згідно рішення суду.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила зобов`язати державного виконавця вилучити з бази аліментних виплат суми переказів від ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , з призначенням платежу, які не стосуються аліментних зобов`язань; зобов`язати державного виконавця провести перерахунок розрахунку заборгованості по аліментах, з урахуванням індексації, а різницю додатково стягнути з боржника; зобов`язати державного виконавця надати затверджений перерахунок, за період з травня 2011 по вересень 2019 позивачці на електронну скриньку - ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); зобов`язати державного виконавця щомісячно перераховувати індексацію за курсом рубля і збільшення прожиткового мінімуму для дітей у цілому по Російській Федерації.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2021 року частково задоволено скаргу ОСОБА_2 .

Зобов`язано Державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малогу Д.А., перерахувати заборгованість по сплаті аліментів з урахуванням індексації за курсом рубля до гривні і прожиткового мінімуму для дітей у цілому по Російській Федерації, різницю (у разі наявності такої) додатково стягнути з боржника.

Зобов`язано Державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малогу Д.А., при здійсненні перерахунку заборгованості по сплаті аліментів не враховувати в якості аліментних платежів:

- суми переказів від ОСОБА_5 , на загальну суму 10000 російських рублів та 480 доларів США, а саме: платіж від 28.04.2016 року на 1000 російських рублів; платіж від 01.06.2016 року на 3000 російських рублів; платіж від 12.07.2016 року на 3000 російських рублів; платіж від 22.09.2016 року на 3000 російських рублів; платіж від 30.11.2016 року на 50 доларів США; платіж від 04.01.2017 року на 50 доларів США; платіж від 30.01.2017 року на 20 доларів США; платіж від 08.07.2017 року на 50 доларів США; платіж від 20.09.2017 року на 50 доларів США; платіж від 19.10.2017 року на 50 доларів США; платіж від 29.01.2018 року на 30 доларів США; платіж від 03.07.2018 року на 50 доларів США; платіж від 21.09.2018 року на 50 доларів США; платіж від 21.10.2018 року на 50 доларів США; платіж від 28.12.2018 року на 30 доларів США;

- суми переказів від ОСОБА_1 , на загальну суму 4000 російських рублів та 90 доларів США платіж від 22.09.2016 року на 1000 російських рублів; платіж від 14.07.2016 року на1000 російських рублів; платіж від 16.09.2016 року на 1000 російських рублів; платіж від 18.10.2016 року на 1000 російських рублів; платіж від 21.09.2017 року на 15 доларів США; платіж від 13.07.2017 року на 15 доларів США; платіж від 18.10.2017 року на 15 доларів США; платіж від 18.12.2017 року на 45 доларів США.

Зобов`язано Державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малогу Д.А., надати затверджений перерахунок за період з травня 2011 по вересень 2019 позивачці, крім іншого, на електронну скриньку - ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Зобов`язано Державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малогу Д.А., щомісячно перераховувати індексацію за курсом рубля і збільшення прожиткового мінімуму для дітей у цілому по Російській Федерації.

В іншій частині скарги відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок проводити індексацію аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 71 вказаного Закону, а оскільки державний виконавець цього обов`язку не виконав, вимоги заявника в цій частині, є обґрунтованими.

Крім того, проаналізувавши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що окремі грошові перекази, надіслані ОСОБА_1 та матір`ю боржника - ОСОБА_5 , не можуть бути зараховані державним виконавцем в якості аліментних зобов`язань та включені до розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки здійснювалися не з метою сплати аліментів, а добровільно із власного волевиявлення в якості подарунків своїм дітям та онукам відповідно, до днів народжень та інших свят.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не дослідження всіх обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що стягувач, отримуючи аліменти з 2011 року не заявляла про порушення свого права, натомість звернулась в суд із скаргою на дії ДВС лише у 2019 році, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 385 ЦПК України.

Крім того, суд залишив поза увагою, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року набрав чинності лише з 24 листопада 2016 року.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не було враховано, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, він створив нову сім`ю, за судовими рішеннями сплачує аліменти на трьох малолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні, а також сина ОСОБА_6 2015 р.н., від іншого шлюбу, а ще на утриманні перебуває мати ОСОБА_5 1962 р.н.

Судом не взято до уваги й те, що у разі відрахування за кількома виконавчими документами, розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням мирового судді судової ділянки №58 Ленінського адміністративного округу м. Омська від 23 грудня 2011 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000.00 російських рублів та стягнено на користь бюджету м. Омська державне мито - 100 російських рублів.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 серпня 2012 року по справі № 1423/13466/2012, надано дозвіл на примусове виконання рішення мирового судді ділянки №58 Ленінського адміністративного округу м. Омська Російської Федерації від 23 грудня 2011 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 998 грн. 60 коп., що складає 1,57 розміру прожиткового мінімуму для дітей на території Російської Федерації, щомісяця, починаючи з 06.05.2011 року і до настання повноліття дітей, встановивши порядок індексації пропорційно підвищенню прожиткового мінімуму для дітей в цілому по Російській Федерації.

Вказана ухвала набрала законної сили та пред`явлена ОСОБА_2 для примусового виконання до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

На виконання зазначеного судового рішення державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження №34336691 та вчинені дії, направлені на примусове виконання вказаного судового рішення.

Як видно із матеріалів справи, влітку 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Центрального ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області із заявою про обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням індексації.

Згідно складеного державним виконавцем розрахунку, станом на серпень 2019 року за боржником рахується переплата з аліментів (без встановлення індексації) на суму 21 535 грн.

19 листопада 2019 року, головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області винесено постанову про передачу виконавчого провадження за виконавчим листом №1423/13466/2012 від 10.09.2012 у виконавчому проваджені №34336691, до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, в подальшому - Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), тобто за місцем проживання боржника.

25 травня 2020 року та 31 грудня 2020 року державними виконавцями Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено довідки, згідно яких у ОСОБА_1 станом на 31.12.2020 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, а навпаки встановлена переплата 24417,19 грн.

Наполягаючи на задоволенні заяви, ОСОБА_2 посилалася на те, що державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості з аліментів, на умовах і з розрахунку, вказаному в ухвалі Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2012 року, виходячи із суми 998 грн 60 коп. без урахування індексації за курсом російського рубля до української гривні і прожиткового мінімуму для дітей у цілому по Російській Федерації, та на її звернення відмовився провести відповідний перерахунок.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині другій статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як зазначалося вище, Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 серпня 2012 року, надано дозвіл на примусове виконання судового рішення від 23 грудня 2011 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання трьох неповнолітніх дітей, аліментів щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 998 грн. 60 коп., починаючи з 06 травня 2011 року і до настання повноліття дітей. Встановлено порядок індексації аліментів пропорційно підвищенню прожиткового мінімуму для дітей в цілому по Російській Федерації.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який також передбачає індексацію аліментів, стягнутих у твердій грошовій сумі пропорційно підвищенню прожиткового мінімуму для дітей в цілому по Російській Федерації.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦПК України ( в редакції, чинній на час постановлення ухвали Центральним районним судом м. Миколаєва від 12 серпня 2012 року), судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), ( у редакції чинній, на час пред`явлення виконавчого документа до виконання) та ст. 18 вказаного Закону в чинній редакції, державний виконавець зобов`язаний здійснити усіх заходів для належного виконання судового рішення. Повноваження виконавця не обмежені певним переліком засобів.

Згідно із ч. 1 ст. 17 зазначеного Закону ( у редакції чинній, на час пред`явлення виконавчого документа до виконання), примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 3, п. 2 ч. 4, ч. 9 ст. 74 вказаного Закону, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічна норма міститься й у ч.1 ст. 26 вказаного Закону в поточній редакції.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», чинної редакції, визначення суми заборгованості із сплати аліментів визначається виконавцем.

Частина 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплює положення про те, що індексація аліментів відбувається щорічно.

Отже, визначений судом розмір аліментів підлягав індексації, проведення якої відноситься до повноважень державного виконавця та не суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», який під час примусового виконання судового рішення повинен був крім стягнення аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, вжити заходів щодо індексації розміру аліментів, пропорційно підвищенню прожиткового мінімуму для дітей в цілому по Російській Федерації як це зазначено у судовому рішенні від 21серпня 2012 року та виконавчому документі № 1423/13466/2012 від 10 вересня 2012 року. Однак під час стягнення аліментів та проведення обчислення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів така індексація застосована не була, тому суд першої інстанції обґрунтовано поклав обов`язок на державного виконавця провести індексацію аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі.

Водночас, як видно із ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 серпня 2012 року, порядок індексації аліментів встановлено пропорційно підвищенню прожиткового мінімуму для дітей в цілому по Російській Федерації, однак суд першої інстанції безпідставно зобов`язав державного виконавця провести індексацію аліментів за курсом рубля до гривні, а також щомісячно проводити таку індексацію, оскільки таке не передбачено ні судовим рішенням від 21 серпня 2012 року, ані Порядком виконання рішень про стягнення аліментів визначеним ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ні Інструкцією про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

У зв`язку з чим зазначений висновок підлягає виключенню з резолютивної частини рішення, а судове рішення в цій частині відповідно до пп.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

В іншій частині оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на пропуск заявником строку для звернення до суду зі скаргою, передбачений ст. 449 ЦПК України (в чинній редакції), є помилковими.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, другої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з частиною першою, другою статті 385 ЦПК України (у редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як видно із матеріалів справи, про обчислення державним виконавцем розміру аліментів без урахування індексації ОСОБА_7 стало відомо 10 вересня 2019 року, під час отримання копії розрахунку заборгованості по аліментам, що підтверджується скріншотом листа, направленого на адресу заявника Центральним ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.34).

Із скаргою на дії ДВС ОСОБА_7 звернулася 19 вересня 2019 року, тобто з дотриманням десятиденного строку, встановленого ч.1 ст. 449 ЦПК України.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на відсутність в Україні спеціального закону про індексацію аліментів до 12 червня 2016 року, то вони не звільняють боржника від обов`язку сплачувати аліменти з урахуванням індексації, адже аліменти визначені судом у твердій грошовій сумі до 2016 року, підлягали індексації за аналогією закону згідно з пунктом статті 8 ЦПК України 2004 року у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Та обставина, що суд першої інстанції не визначив з якого часу ДВС слід проводити перерахунок аліментів з урахуванням індексації, не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки державний виконавець відповідно до виконавчого листа № 1423/13466/2012 від 10 вересня 2012 року обчислює розрахунок аліментів з урахуванням індексації, а в разі незгоди учасників виконавчого провадження з цим розрахунком, вони мають право на його оскарження відповідно до Закону.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки містять посилання на незгоду із збільшенням розміру аліментів, в той час, як предметом спору у даній справі є правильність обчислення державним виконавцем аліментів, визначених судовим рішенням у 2012 році, яке набрало законної сили.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 -384, 451 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2021 року змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали Центрального районного суду

м. Миколаєва від 04 червня 2021 рокувисновки в частині покладення обов`язку на державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про перерахування заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням індексації за курсом рубля до гривні, а також щодо проведення такого перерахування щомісячно.

У решті оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 20.10.2021 р.