КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Гайворонському В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УНО Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець м. Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року в складі судді Підпалого В. В.,

встановив:

15.07.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 215790.

Посилалась на ті підстави, що 04.05.2011 між нею та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, згідно умов якого вона отримала кредит в сумі 4 954,72 грн. Вказаний договір нотаріально не посвідчений.

23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №215790, з порушенням ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально.

06 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65987449.

Наслідком відкриття виконавчого провадження на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є звернення стягнення на заробітну плату, накладення арешту на майно та реалізація цього майна в найкоротші строки, що в подальшому спричинить нескінчені судові процеси щодо повернення незаконно відчуженого майна.

З огляду на викладене, а також ту підставу, що вона має намір звернутися до суду з позовом про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просила заяву задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року та постановити нову, якою її заяву задовольнити.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що 16.07.2021 на адресу Печерського районного суду м. Києва було надіслано позовну заяву про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. від 23.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за №215790, таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції залишив поза увагою очевидні наслідки відкриття виконавчого провадження, про які вказувалося в заяві про забезпечення позову.

Вказує, що 19.07.2021 приватний виконавець Шарков О. О. у виконавчому провадженні №65987449 виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вказану постанову було вручено її роботодавцю Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Брокбізнес» 22.07.2021, у зв`язку з чим з її заробітної плати будуть відраховуватися кошти за незаконним виконавчим написом нотаріуса.

Заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса є обґрунтованою, оскільки такий спосіб забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначене, помилково посилався на те, що зі змісту заяви не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, а також на відсутність доказів на підтвердження вимог.

При цьому суд не взяв до уваги висновки, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Спосіб забезпечення позову, який обрано заявником, передбачено п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, а зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, не є вирішенням спору по суті, а є лише процесуальним питанням.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Томін О. О. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 року відкрито провадження в справі № 757/38992/21-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «УНО Капітал», за участю третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова О. О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову до подання вказаної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача не містить належного обґрунтування припущення та нових обставин про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом позову, з яким ОСОБА_1 мала намір звернутися до суду, є визнання виконавчого напису, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрованого в реєстрі за № 215790, яким з неї на користь ТОВ "ФК "УНО Капітал" стягнуто заборгованість в сумі 7 228,84 грн, таким, що не підлягає виконанню.

На підтвердження необхідності вжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який ОСОБА_1 мала намір оскаржити в судовому порядку, остання надала постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 06.07.2021 про стягнення з боржника основної винагороди при примусовому виконанні виконавчого напису №215790, виданому 23.06.2021.

Вказаний захід забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами та прямо передбачений чинним законодавством. У разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

Відмовляючи у забезпеченні позову суд першої інстанції не звернув увагу на зазначене та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість поданої заяви.

При цьому, суд також не взяв до уваги висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, в якій зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з прийняттям постанови про задоволення заяви.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 215790, що здійснюється у виконавчому провадженні №65987449.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк