ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1682/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2021 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Боняк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Старший державний виконавець Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан Марія Василівна, ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна,

В С Т А Н О В И В:

11.12.2020 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Старший державний виконавець Петриківського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан М.В., Стаднік В.Г., Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М.

У своїй заяві позивачка посилається на те, що із постанови про відкриття виконавчого провадження № 63539004 від 09.11.2020, виданої старшим державним виконавцем Петриківського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан М.В., їй стало відомо, що 28.08.2020 приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за № 833, згідно з яким нотаріус пропонує звернути стягнення на житловий будинок з невід`ємними приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, виручених від продажу вказаного вище будинку, задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк», що випливають з кредитного договору від 30.08.2007, укладеного між відповідачем та ОСОБА_2 за період з 30.08.2007 по 01.06.2020 на загальну суму 650093,26 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 64665,82 грн., заборгованість за відсотками в сумі 177862 грн, комісія в сумі 10368,12 грн., пеня в сумі 362907,16 грн., штраф в сумі 30 790,16 грн.

Позивач вважає виконавчий напис за № 833 від 28.08.2020 незаконним з наступних підстав:

-Протиправно запропоновано стягнути заборгованість за кредитом поза межами трирічного строку позовної давності, відлік якої почав підліковуватися з 2013 року, тобто з того часу як позичальник припинив сплачувати щомісячні платежі;

-Неправомірно запропоновано стягнути пеню в сумі 362907,16 грн. та штраф 30 790,16 грн. за період більший понад один рік, що є порушенням ст.. 258 ЦК України;

-Незаконно запропоновано стягнути борг по відсоткам в сумі 177862 грн. за період до 01.06.2020, в той час як відповідач порушив строк позовної вимоги до основного боргу, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється;

-Пункт 7.2 кредитного договору від 30.08.2007 незаповнений.

Позивач заперечує безспірність стягнених сум, вказаних у виконавчому написі нотаріуса за № 833 від 28.08.2020 оскільки нотаріус не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу; не з`ясувала коли була здійснена позичальником остання проплата по кредиту; не витребувала у стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, оформлені у відповідності до вимог ст.. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Оскільки позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом та вважає його незаконним, тому звертається із даним позовом та просить суд визнати виконавчий напис № 833 від 28.08.2020, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на житловий будинок з невід`ємними приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , для задоволення вимог в сумі 646593,26 грн. стягувача АТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору DNOKGA00000026 від 30.08.2007, укладеного з позичальником ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню.

16.12.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

05.02.2021 від відповідача АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає з огляду на наступне.

По-перше у позовній заяві ОСОБА_1 визнає факти укладання з АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору, договору іпотеки, отримання кредитних коштів та часткове виконання зобов`язання за ним, у зв`язку з чим кредитор вправі вимагати захисту своїх прав шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми коштів.

По-друге, оскільки видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку, то АТ КБ «Приватбанк» не може бути належним відповідачем по даній справі. Вважає, що даний спір стосується оскарження дій органу владних повноважень, а тому не підвідомчий загальному суду.

По-третє, позивачем не надано жодних розрахунків та доказів, які б підтверджували відсутність боргу або меншого розміру суми боргу.

По-четверте, відповідач вважає, що для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Надання нотаріусу додаткових відомостей про які йдеться в позовній заяві зазначеним нормативним актом не передбачено.

По-п`яте, вважає, що строк позовної давності в межах якого нотаріус має вчиняти виконавчий напис не порушено, оскільки початком перебігу строку позовної давності є дата припинення договору. Однак відповідач вважає, що договір припинений не був, оскільки п. 5.1 Умов договору визначає, що договір є дійсним до повного виконання сторонами зобов`язань, так само як і договір іпотеки за приписами ст. 30 діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Таким чином, відповідач вважає, що виконавчий напис є цілком правомірним, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а доводи позивача є нікчемними.

15.04.2021 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 , відповідно до якої остання вважає, відзив відповідача необґрунтованим та таким, що жодним чином не спростовує позовні вимоги.

15.07.2021 постановлено ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області про витребування від приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна належним чином завірену копію нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 833 від 28.08.2020.

09.09.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності відповідача.

Треті особи: старший державний виконавець Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан Марія Василівна, ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.08.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 833 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з невід`ємними приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 за його кредитним зобов`язанням перед АТ КБ «Приватбанк» згідно кредитного договору №DNOKGA000000265, посвідченого 30.08.2007.

Зазначене майно на підставі договору іпотеки №DNOKGA000000265, посвідченого 30.08.2007 року приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Окатою Л.Г. за реєстровим №1322, передане в іпотеку Акціонерному товариству комерційний банк «ПрватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

За рахунок коштів від реалізації нерухомого майна задоволено вимоги АТ КБ «Приватбанк», що випливають з кредитного договору від 30.08.2007, укладеного між відповідачем та ОСОБА_2 за період з 30.08.2007 по 01.06.2020 на загальну суму 650093,26 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 64665,82 грн., заборгованість за відсотками в сумі 177862 грн, комісія в сумі 10368,12 грн., пеня в сумі 362907,16 грн., штраф в сумі 30 790,16 грн.

В порядку виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу №833від 28.08.2020 року, старшим державним виконавцем Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан М. В. 09.11.2020 було винесено постанову про відкриття провадження.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік)

Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, окрім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Як слідує з п. 7.1 кредитного договору від 30.08.2007 №DNOKGA000000265, в обов`язки позичальника ОСОБА_2 входило щомісячне внесення платежів по кредиту із 20 по 25 число кожного місяця. В разі прострочення позичальником чергового платежу більше ніж на 120 календарних днів, у банка виникало право дострокового стягнення всієї суми кредитної заборгованості.

З виписки з рахунка боржника ОСОБА_2 за кредитним договором від 30.08.2007 слідує, що останній припинив вносити платежі по кредиту з початку 2013 року, у зв`язку з чим у кредитора виникло право вимоги про дострокове погашення позичальником всієї заборгованості за кредитом.

Таким чином на час звернення АТ КБ «Приватбанк» до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 30.08.2007, а тому суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М., вчиняючи виконавчий напис №833 від 28.08.2020 порушила вимоги ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат».

Як зазначено у висновку, що міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як слідує з розділу 7 кредитного договору від 30.08.2007 №DNOKGA000000265 кредитні кошти надаються позичальникові на строк з 30 серпня 2007 року по 29 серпня 2017 року.

Разом з тим, виконавчий напис вчинено на підставі розміру заборгованості, що розрахована за період з 30.08.2007 по 01.06.2020. Даний проміжок часу значно перевищує строк кредитування, зазначений в договорі, що вказує на спірність суми заборгованості.

Крім того, суд не може залишити поза увагою розрахунок заборгованості, яким керувалася нотаріус вчиняючи виконавчий напис, зокрема наявності в ньому одночасно пені в сумі 362907,16 грн. та штрафу в сумі 30 790,16 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обов`язків по погашенню кредиту.

У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Наявність в розрахунку заборгованості одночасно пені та штрафу на переконання суду свідчить про те, що загальна заборгованість не є безспірною, та даний факт під час розгляду нотаріусом заяви АТ КБ «Приватбанк» про вчинення виконавчого напису мав стати окремою підставою для відмови останнього у вчиненні такої нотаріальної дії.

На переконання суду доводи відповідача, що зазначені у відзиві не можуть бути підставою у відмові в позові.

Так, саме по собі визнання ОСОБА_1 факту укладання з АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору, договору іпотеки, отримання кредитних коштів та часткове виконання зобов`язання за ним не свідчить про наявність існування безспірної заборгованості, за якою існують підстави для вчинення виконавчого напису.

Позивачем дійсно не надано розрахунків та доказів, які б підтверджували відсутність боргу або меншого розміру суми боргу, однак сам по собі розрахунок заборгованості та умови кредитного договору, у зв`язку з невиконанням якого АТ КБ «Приватбанк» звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису свідчать про вище встановлений судом факт спливу трирічного строку, в межах якого така нотаріальна дія може бути вчинена, а наявність в розрахунку заборгованості одночасно пені та штрафу, а також охоплення періоду нарахування процентів за користування кредитом і обумовлену в договорі неустойку після спливу визначеного цим договором строку кредитування є незаконною, а тому свідчать про наявність заборгованості у спірному розмірі.

Доводи відповідача про те, що АТ КБ «Приватбанк» не може бути належним відповідачем по даній справі, так як він особисто виконавчого напису не вчиняв, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України "Про нотаріат"

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України "Про нотаріат", у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Вище викладені висновки й міркування відповідають позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, що викладена у постанові від 15.04.2020 р. по справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19).

Отже, судом встановлено, що вчиняючи виконавчий напис №833 від 28.08.2020, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, не звернув увагу на той факт, що з моменту виникнення у заявника права вимоги минуло більше трьох років, а відтак, не виконані вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар І. М. №833 від 28.08.2020.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 158, 265, 268, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Старший державний виконавець Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дарадан Марія Василівна, ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за №833 від 28 серпня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 для задоволення вимог в сумі 646 593,26 грн. стягувача АТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору від 30.08.2007 №DNOKGA000000265, укладеного з позичальником ОСОБА_2 .

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха