ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3363/21

Головуючий у першій інстанції Гагаріна Т. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1397/21

Чернігівський апеляційний суду складі:

головуючої судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Укртелеком»,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» про зобов`язання вчинити дії та захист прав споживачів,-

місце ухвалення судового рішення м. Ніжин,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 09 серпня 2021 року.

У С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Укртелеком» (далі АТ «Укртелеком»), в якому просив зобов`язати АТ «Укртелеком» відновити йому надання послуги провідного радіомовлення за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з АТ «Укртелеком» на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначав, що є користувачем послуг дротового радіомовлення, які надавались АТ «Укртелеком». 17 січня 2005 року між сторонами укладено типовий договір № 9987 про надання послуг електрозв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 5 років, термін дії якого продовжувався і діє на даний час. З 01 січня 2020 року послуги радіомовлення позивачу не надаються, що зумовило неодноразові звернення до відповідача із заявами про їх відновлення, але радіомовлення у позивача на час звернення до суду відсутнє. Позивач указував, що унаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язків щодо надання телекомунікаційних послуг, йому була завдана моральна шкода у розмірі 10 000 грн.

Рішенням від 04 серпня 2021 року Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Укртелеком» в частині зобов`язання АТ «Укртелеком» відновити надання послуги провідного радіомовлення залишив без задоволення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Укртелеком» в частині стягнення моральної шкоди задовольнив частково. Стягнув з АТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнув з АТ «Укртелеком» 200 грн судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі АТ «Укртелеком», вважаючи оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог повністю, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутні умови надання ОСОБА_1 телекомунікаційних послуг, встановлених Законом України «Про телекомунікації», оскільки позивач не являвся споживачем послуг радіомовлення. Рахунками за надані послуги телефонного зв`язку за вісім років та витяг з автоматизованої системи комплексних розрахунків, відкритий за заявою позивача у 1998 році, засвідчує, що ОСОБА_1 є споживачем виключно послуг телефонного зв`язку.

Відповідач звертає увагу апеляційного суду на те, що додаток № 1 до договору № 9987 не являється невід`ємною його частиною, оскільки не підписаний сторонами, до 2020 року позивачем послуги за користування радіомовленням не оплачувались взагалі, а отже висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення моральної шкоди через бездіяльність АТ «Укртелеком» не відповідає фактичним обставинам справи.

Наданий ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не приймається до уваги апеляційним судом через його невідповідність вимогам ч. 4 ст. 360 ЦПК України, оскільки до нього не надано доказів надсилання копії відзиву та доданих до нього документів стороні відповідача.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_1 в частині зобов`язання АТ «Укртелеком» відновити надання послуги провідного радіомовлення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично вже не здійснює діяльність з надання послуги з проводового мовлення, відновити лінійно-кабельні споруди радіомережі для забезпечення такою послугою позивача неможливо у зв`язку з викраденням і знищенням мережі і технологічною неможливістю її відновлення на сьогоднішній день.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що тривала бездіяльність відповідача протягом 2020 року (в межах строку дії договору) щодо невідновлення надання телекомунікаційної послуги проводового радіомовлення, як і неможливість його відновлення, є причиною душевних страждань ОСОБА_1 , оскільки проводове радіомовлення було єдиним джерелом інформації з навколишнім світом, а його відсутність позбавляє позивача можливості реалізації права на отримання такої інформації. При визначенні розміру моральної шкоди, районний суд врахував вимоги розумності і справедливості, характер і тривалість страждань позивача, і дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у сумі 2 000 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання АТ «Укртелеком» відновити надання послуги провідного радіомовлення, яка залишена без задоволення судом першої інстанції, сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди таким вимогам не відповідає.

У справі встановлено, що 26 травня 1998 року ОСОБА_1 звернувся до райтелекому м. Ніжина із заявою про встановлення йому телефону за адресою: АДРЕСА_1 , який в подальшому позивачу було підключено (а.с. 22, 27).

17 січня 2005 року ОСОБА_1 та ВАТ «Укртелеком» (правонаступники ПАТ «Укртелеком» та АТ «Укртелеком») уклали типовий договір № 9987 про надання послуг електрозв`язку строком на п`ять років. Відповідно до п. 7.2 даного договору, якщо до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не повідомила про його припинення, договір вважається продовженим (а.с. 5-8).

У газеті «Урядовий кур`єр» від 21 вересня 2019 року № 181 ПАТ «Укртелеком» офіційно повідомило, що через відсутність попиту на підключення до послуг проводового радіомовлення та постійне зменшення кількості користувачів серед населення ПАТ «Укртелеком» з 01 січня 2020 року припиняє нові підключення для споживачів (фізичних осіб) до застарілих послуг проводового радіомовлення (установлення основної і додаткової радіоточки та повторне включення радіоточки у мережу проводового радіомовлення). Існуючі абоненти послуг продовжать користуватися проводовим радіо на існуючих умовах (а.с. 40).

У листі Управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради від 29 січня 2020 року, адресованого ОСОБА_1 на його звернення стосовно вирішення питання ремонту ліній дротового радіомовлення, повідомило, що неодноразово зверталися з приводу роз`яснень причин незадовільної роботи дротового радіомовлення у м. Ніжині до районного центру телекомунікації № 233 м. Ніжин Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком». На даний час питання не вирішено (а.с. 14).

З іншого листа ПАТ «Укртелеком» від 08 липня 2020 року № 08998078-вих-80D481 на звернення ОСОБА_1 про відновлення роботи послуг проводового радіомовлення, вбачається, що за наявною обліковою інформацією за адресою: АДРЕСА_1 , послуга проводового радіомовлення не надається та рахунки до сплати не виставляються. З 01 січня 2020 року ПАТ «Укртелеком» припинило діяльність з надання телекомунікаційних послуг підключення нових споживачів до мережі проводового радіомовлення, про що повідомило споживачів у газеті «Урядовий кур`єр» №181 від 21 вересня 2019 року (а.с. 15).

ПАТ «Укртелеком» від 23 липня 2020 року № 09186404-вих-80 D481 листом повторно повідомило позивача на його звернення щодо надання послуги проводового радіомовлення, що він не є абонентом проводового радіомовлення і такі послуги йому не надаються, плата за радіо не нараховується (а.с. 13).

Наказом ПАТ «Укртелеком» від 30 вересня 2020 року № 357, припинено з 01 січня 2021 року надання послуг проводового радіомовлення в Дніпропетровській, Кіровоградській, Запорізькій, Волинській, Житомирській, Чернігівській, Полтавській та Чернівецькій областях (без обласних центрів) (а.с. 55-56).

Звернувшись з позовом про стягнення з АТ «Укртелеком» 10 000 грн моральної шкоди, ОСОБА_1 посилався на те, що є особою похилого віку, проводове радіо для нього є єдиним засобом інформації, не отримання протягом тривалого часу такої послуги через неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків призвело до душевних хвилювань, позбавило можливості брати активну участь у обговоренні суспільних процесів, а також скоротило спілкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» оператор телекомунікацій суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж; споживач телекомунікаційних послуг (споживач) - юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує телекомунікаційні послуги для власних потреб; телекомунікаційна послуга (послуга) - продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій; телекомунікаційна мережа - комплекс технічних засобів телекомунікацій та споруд, призначених для маршрутизації, комутації, передавання та/або приймання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого роду по радіо, проводових, оптичних чи інших електромагнітних системах між кінцевим обладнанням.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» умовами надання телекомунікаційних послуг є: 1) укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; 2) оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Згідно з пунктом 129 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295, установлення радіоточок здійснюється після подання операторові мереж проводового радіомовлення письмової заяви фізичної або юридичної особи та внесення плати за встановлення радіоточки згідно з діючими тарифами і кошторисом (якщо виконувалися додаткові роботи) та абонентної плати.

Згідно зі ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 4 ст. 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як свідчать матеріали справи, з 1998 року позивач ОСОБА_1 отримує телекомунікаційні послуги, зокрема, послуги телефонного зв`язку, що підтверджується його заявою від 26 травня 1998 року та нарядом на установку телефону від 22 червня 1998 року № 583 (а.с. 22, 27). Доказів того, що позивач звертався до оператора мереж проводового радіомовлення із письмовою заявою про установлення радіоточки за місцем його проживання не надано і матеріали справи таких доказів не містять.

Надані стороною відповідача копії рахунків за останні 9 років, зокрема, за грудень 2012 року, за грудень 2013 року, за грудень 2014 року, за грудень 2015 року, за грудень 2016 року, за грудень 2017 року, за грудень 2018 року, за грудень 2019 року, за грудень 2020 року свідчать про те, що ОСОБА_1 нараховувалася абонентська плата тільки за телефон (а.с. 28-36).

За даними інформації по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 обліковуються послуги лише телефонного зв`язку, а саме: з 22 червня 1998 року за номером НОМЕР_2 ; з 22 червня 1998 року «ВТЗ зони 3» - компенсація товариству витрат за надані телекомунікаційні послуги, з урахуванням встановленої законом даному абоненту пільги; з 19 грудня 2017 року номер змінено на номер НОМЕР_3 (а.с. 37).

З 01 січня 2021 року припинено надання послуг проводового радіомовлення в Чернігівській області (без обласних центрів).

Є слушними доводи сторони відповідача про відсутність договірних відносин між сторонами у сфері надання послуг проводового радіомовлення за адресою: м. Ніжин, вул. Носівський Шлях, 42. Як убачається з матеріалів справи, 17 січня 2005 року ОСОБА_1 та ВАТ «Укртелеком» підписали типовий договір № 9987 про надання послуг електрозв`язку, за умовами якого підприємство зв`язку надає послуги електрозв`язку, перераховані в додатку 1, і безоплатні послуги, перераховані в додатку 2 (а.с. 5-8). За пунктом п. 7.5 даного договору, додатки, оформлені в письмовій формі та підписані сторонами з метою належного виконання цього договору, а також додаткові угоди, укладені в період цього договору, є його невід`ємними частинами. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що наданий позивачем додаток № 1 до типового договору про надання послуг електрозв`язку сторонами не підписаний (а.с. 9), а отже не може свідчити про існування між ними взаємних зобов`язань у сфері надання послуг проводового радіомовлення. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що в межах укладеного 17 січня 2005 року типового договору № 9987 ОСОБА_1 є споживачем виключно послуг телефонного зв`язку.

Наявні у матеріалах справи докази укладення між сторонами договірних відносин, що охоплюються лише наданням послуг телефонного зв`язку, ОСОБА_1 в ході судового розгляду не спростовано. Та обставина, що позивач користувався послугою радіомовлення, не оплачуючи її отримання, не може свідчити про існування між сторонами фактичних договірних відносин, оскільки споживанню послуги кореспондує обов`язок особи оплачувати її отримання.

Ураховуючи відсутність між сторонами договірних правовідносин у сфері надання послуг проводового радіомовлення, а також те, що позивачу не нараховувалась і відповідно ним не сплачувалась абонентна плата за користування радіоточкою, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду внаслідок бездіяльності і неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо надання телекомунікаційних послуг, зокрема, проводового радіомовлення.

На думку апеляційного суду, сама по собі та обставина, що позивач користувався послугами проводового радіомовлення без підтвердження правомірності установлення радіоточки, без нарахування і сплати абонентної плати за послуги, не свідчить про те, що припинення АТ «Укртелеком» надання послуг радіомовлення призвело до порушення прав позивача.

Згідно з п. 9 ч 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Оскільки за обставинами справи належними доказами не підтверджено доводи ОСОБА_1 про неналежне виконання відповідачем обов`язку з надання послуг проводового радіомовлення, не встановлено наявність між сторонами договірних зобов`язань у цій сфері, відсутні і підстави для висновку про порушення прав позивача та спричинену йому моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно послався, встановлюючи обставини даної справи, на лист ПАТ «Укртелеком» від 04 грудня 2020 року № 10942836-вих-80D481.02, адресований ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки викладена в ньому інформація щодо надання послуг радіомовлення скерована на адресу іншої особи і не стосується предмету даного спору (а.с. 11).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішених позовних вимог про стягнення з АТ «Укртелеком» на користь позивача 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди належить скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, який відмовити у задоволенні таких вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи (а.с. 4) і, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення моральної шкоди, і відмовляє у їх задоволенні, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, належить компенсувати АТ «Укртелеком» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1 362 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року в частині вирішених позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди та судових витрат скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Акціонерному товариству «Укртелеком» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1 362 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2021 року.

Головуюча: Судді: