Номер провадження: 22-ц/813/7224/21
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Оеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Куриленко О.М. 07 грудня 2020 року у м. Одеса,-

встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, який в подальшому було неодноразово уточнено та, згідно останньої редакції від 24 січня 2018 року (т.1, а.с.102-104), просила ухвалити рішення, яким: визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, що складається з частини земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0031 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купірлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. частини земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0344 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М.; частини земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0153 га, що розташована в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; автомобіля марки Mercedes-benz 207, 1988 року випуску, жовтого кольору, державний номер НОМЕР_1 ; статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Альянс-Пласт», код ЄДРПОУ - 31005234, місцезнаходження: 65089, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 100, кв. 41. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (з урахуванням проведених поліпшень), яка буде визначена на підставі висновку експерта. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації частки ОСОБА_2 у вартості автомобіля Mercedes- benz А 150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 3 500 (три тисячі п`ятсот) доларів США в гривневому еквіваленті станом на момент ухвалення рішення. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 всі судові витрати (т.1 а.с. 1-2, 68-70, 102-104).

В обгрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що з 29 червня 1984 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було набуто спірне рухоме та нерухоме майно. Позивач зазначала, що згоди щодо розподілу спірного майна між сторонами не досягнуто, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (т. 2 а.с. 127-136, 166-176).

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що у червні 2015 року подружжя припинило шлюбні відносини та ведення спільного господарства. В період перебування у шлюбі, позивач та відповідач придбали рухоме та нерухоме майно, яке належить подружжю фактично на праві спільної сумісної власності. Проте, між подружжям існує спір щодо поділу майна після розлучення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2018 року прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (т.1 а.с. 136-137).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2018 року клопотання представника ОСОБА_1 було задоволено. Вжито по справі заходи забезпечення позову. Накладено арешт та заборонено відчуження наступного нерухомого майна, а саме: обєкту незавершеного будівництва - житлового будинку, площею 467 кв.м., який знаходиться адресою: АДРЕСА_1 ; - змельної ділянки під № НОМЕР_3 , площею 0,0031 га, що розташована в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; - земельної ділянки під №45, площею 0,0344 га, що розташована в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М.; - земельної ділянки під №45, площею 0,0153 га, що розташована в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. (т.1 а.с. 190-191).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано майно у вигляді земельних ділянок площею 0,0344 га, 0,0153 га, 0,0031 та незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_3 ; житлового будинку АДРЕСА_4 ; автомобіля легкового марки Mersrdes-benz -207, 1988 року випуску, р/н НОМЕР_1 ; автомобіля легкового марки Mersrdes-benz -150, 2006 року випуску, р/н НОМЕР_4 , статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Альянс-Пласт» об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Здійснено поділ зазначеного майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виділивши по 1/2 частині спірного майна кожному. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, що складається з: - земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0031 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; - земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0344 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М.; - земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0153 га, що розташована в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; - автомобіля марки Mercedes-benz 207, 1988 року випуску, жовтого кольору, державний номер НОМЕР_1 ; - статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Альянс-Пласт», код ЄДРПОУ - 31005234, місцезнаходження: 65089, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 100, кв. 41. - житлового будинку АДРЕСА_5 . - незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового буд. АДРЕСА_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації частки у вартості автомобіля Mercedes-benz А 150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 3 500 доларів США, що за курсом НБУ на день винесення рішення (100 доларів США=2829,13грн.) складає 99 019,55 гривень. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, що складається з:- земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0031 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; - земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0344 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М.; - земельної ділянки під номером «сорок п`ять», площею 0,0153 га, що розташована в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.; - автомобіля марки Mercedes-benz 207, 1988 року випуску, жовтого кольору, державний номер НОМЕР_1 ; - статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Альянс-Пласт», код ЄДРПОУ - 31005234, місцезнаходження: 65089, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 100, кв. 41. - житлового будинку АДРЕСА_5 . - незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового буд. АДРЕСА_3 . Виділено у власність ОСОБА_1 автомобіль легковий марки Mercedes-benz А-150, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_4 . В решті позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовом відмовлено (т. 3 а.с. 70-80).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині поділу незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 та в частині поділу рухомого майна, яке знаходиться в зазначеному житловому будинку, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 3 а.с. 91-96).

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням суду житловий будинок залишено у спільному користуванні сторін, які, з урахуванням неприязнених стосунків, які склалися між колишнім подружжям, повинні разом вирішувати питання, у тому числі, щодо введення будинку в експлуатацію. Крім того, судом не було враховано, що рухоме майно вартістю 602 000 грн. залишилося у ОСОБА_2 , а апелянт безпідставно позбавлений 1/2 частини вказаного майна.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Віідповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, та у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11 (далі - Постанова), встановлено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший).

Зі змісту п.п. 23, 24 Постанови вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 1984 року та фактично припинили шлюбні відносини у 2017 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року у справі № 520/12897/16-ц шлюб між сторонами було розірвано.

За час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право спільної сумісної власності на майно, а саме: земельну ділянку під номером «45», площею 0,0031 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року,; земельну ділянку під номером «45», площею 0,0344 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року,; земельну ділянку під номером «45», площею 0,0153 га, що розташована в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2006 року,; житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 37,2 кв.и, який належить ОСОБА_1 на підставі приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2008 року; об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, площею 467 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Mercedes-benz 207, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підстві свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.08.2006 року; автомобіль марки Mercedes-benz 207, 1998 року випуску, що належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 10.08.1999 року,; статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Альянс-Пласт», код ЄДРПОУ - 31005234, місцезнаходження: 65089, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 100, кв.41, згідно статута, зареєстрованого 26.05.2000 року, засновником якого є ОСОБА_1 , що підтверджується та узгоджується із матеріалами справи.

Як вірно зазначено у рішенні суду, вищевказане спірне майно було придбане сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, тобто набуте ними за спільні кошти, у зв`язку із чим це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін, відповідно до ст.ст. 368, 372 ЦК України, має право на 1/2 частину від спільного майна, а державна реєстрація права власності за одним із подружжя порушує законні права та інтереси іншого, як співвласника такого майна.

Виходячи з вищезазначеного, та беручи до уваги той факт, що підстав для відступлення від рівності часток у судовому засіданні наведено не було, суд вважає, що майно, яке придбано за час шлюбу, а саме земельна ділянка під номером « АДРЕСА_6 », площею 0,0031 га, що розташована в АДРЕСА_1 ,; земельна ділянка під номером « НОМЕР_3 », площею 0,0344 га, що розташована в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка під номером « НОМЕР_3 », площею 0,0153 га, що розташована в АДРЕСА_1 ; житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 37,2 кв.м.; об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, площею 467 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 ; автомобіль марки Mercedes-benz 207, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки Mercedes-benz 207, 1998 року випуску; Приватне підприємство «Альянс-Пласт», код ЄДРПОУ - 31005234, місцезнаходження: 65089, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 100, кв.41, - є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та підлягає поділу в рівних частках.

Однак, дійшовши вірних висновків щодо зазначених обставин справи, суд першої інстанції припустився помилки при поділі житлового будинку загальною площею 467 кв.м., дійшовши помилкового висновку про необхідність визнання права власності на 1/2 частині незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_6 загальною площею 467 кв.м. за кожним із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи,під час перебування у шлюбі на вищезазначених земельних ділянках здійснювалося будівництво житлового будинку загальною площею 467 кв.м., готовність якого на сьогоднішній день становить 100%.

Зазначений житловий будинок не введений в експлуатацію та не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 331 ЦК Україну право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Системне тлумачення категорій «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статей 350 та 351 ЦК України ) та «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331 ЦК України) дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва є нерухомою річчю особливого роду, фізичне створення якої розпочате, але не завершене, що допускає встановлення щодо неї суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та порядку, визначених цивільним законодавством.

Новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком за своїм юридичним статусом, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Наведене дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, за визначених законом умов може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 308/2695/16-ц (провадження № 61-23200св18).

В судовому засіданні судом було встановлено, що спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Готовність житлового будинку загальною площею 467 кв.м. становить 100%, однак, його не було введено в експлуатацію.

Згідно уточнених позовних вимог ОСОБА_1 в редакції від 23 жовтня 2020 року, останній просив суд здійснити поділ незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_3 , визнавши за кожним із колишнього подружжя право на Ѕ частину спірного будинку. Вказане надасть сторонам право та можливість самостійно вирішувати питання щодо користування нерухомим майном, а також щодо введення будинку у експлуатацію, тощо.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити в частині поділу незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_3 , зазначивши, що за кожним зі сторін має бути визнано право на 1/2 частину спірного житлового будинку.

Щодо вимог позивача/відповідача за первісним позовом про поділ речей побутового призначення та частини речей, які знаходяться в незавершеному будівництвом житловому будинку АДРЕСА_6 придбаного, за його твердженням, під час спільного проживання з ОСОБА_2 , а саме: тренажер-штанга вартістю 4000 грн.; телевізори фірми «Soni» в кількості 4 шт. (43 діагональ - 2 пгг. х 8000 = 16000 грн., 21 діагональ - 2 пгг.х 7000 грн. = 14000 грн.) вартістю 30000 грн.; обладнання для басейну вартістю 80000 грн.; обладнання для сауни (нагрівачі електричні) виробництва Фінляндії вартістю 8000 грн.; обладнання для опалювання (Італія) вартістю 70000 грн.; парогенератор (зволожувач) вартістю 2500 грн.;ваги підлогові (імпортні) вартістю 1000 грн.; пральна машина фірми «BOSH» (Німеччина) вартістю 7000 грн.; панель газова кухонна на 5 конфорок (фірма «CANDY») вартістю 3000 грн.; панель газова кухонна вартістю 3000 грн.; електрична м`ясорубка (імпортна) вартістю 4000 грн.; ліжко двоспальне (виробництво Польщі) вартістю 7000 грн.; мікрохвильова піч (імпортна) вартістю 1500 грн.; домашній кінотеатр фірми «Soni» вартістю 7000 грн.; кондиціонери фірми «Мідея» в кількості 2 шт. х 7000 грн. вартістю 14000 грн.; осушувач басейну вартістю 7000 грн.; меблі для ванної кімнати (в кількості 4 комплектів імпортного виробництва, білий колір х 5000 грн.) вартістю 20000 грн.;кухонний гарнітур (з імпортних матеріалів) -2 шт. х 16000 грн. вартістю 32 000 грн.; лавки дерев`яні садові в кількості 2 шт. х 2500 грн. вартістю 5000 грн.; картини в кількості 2 шт. х 3500 грн. вартістю 7000 грн.; журнальні столики 2 шт. 6000 грн.; автоматика для відчинення воріт 2 шт. вартістю 36000 грн.; штори, фіранки вартістю 20000 грн.; тренажер бігова доріжка вартістю 5000 грн.; годинник настінний більярдний вартістю 1000 грн.; телевізори фірми «Samsung» в кількості 2 шт. (білий і чорний) - 2шт. х 7000 грн. = 14000 грн.; домашній кінотеатр фірми «Pioneer» вартістю 7000 грн.; сейф металевий вартістю 4000 грн.; посудомийна машина вартістю 9000 грн.; більярдний стіл вартістю 50000 грн.; кийниця вартістю 9000 грн.; ванна типу «Джакузі» вартістю 30000 грн.; холодильник двостворчатий фірми «LG» вартістю 16000 грн.; стіл, 6 стільців (Малайзія) вартістю 6000 грн.; шкіряний диван з 2 кріслами вартістю 18000 грн.; духовка електрична вартістю ІЗООО грн.; обладнання для резерву води вартістю 10000 грн.; світильник більярдній вартістю 7000 грн.; кондиціонер «Mitsubishi» вартістю 18500 грн.; кондиціонер «General» вартістю 9500 грн., меблі для ванної кімнати імпортного виробництва, білий колір (в кількості 2 комплектів х 5000 грн.) = 10000 грн.; кухонний гарнітур (з імпортних матеріалів) - 16000 грн.; лавка дерев`яна садова - 2500 грн.; картина 3500 грн.; журнальний стіл - 3000 грн. штори, фіранки загальною вартістю 10000 грн., тренажер бігова доріжка - 5000 грн.; тренажер-пгганга - 5000 грн.; годинник настінний більярдний - 1000 грн.; телевізори фірми «Samsung» в кількості 2 пгг. (білий і чорний) - 2шт. х 7000 грн. = 14000 грн.; домашній кінотеатр «Pioneer» 7000 грн.; сейф металевий - 4000 грн.; посудомийна машина - 9000 грн.; парогенератор (зволожувач) - 2500 грн.; мікрохвильова піч (імпортна) - 1500 грн.; більярдний стіл - 50000 грн.; кийниця - 10000 грн.; автоматика для відчинення воріт - 18000 грн.; ванна типу «Джакузі» - 30000 грн.; холодильник двостворчатий фірми «LG»- 16000 грн.; стіл, 6 стільців (Малайзія) - 6000 грн.; шкіряний диван з 2 кріслами - 18000 грн.; духовка електрична імпортна - 13000 грн.; обладнання для резерву води - 10000 грн.; світильник більярдній - 8000 грн.; кондиціонер «Mitsubishi» - 18500 грн.; кондиціонер «General» - 9500 грн., то судом першої інстанції вірно зазначено наступне.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно роз`яснень наданих у п.п. 23, 24 Постанови Пленуму ВСУ № 11 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом вірно встановлено, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо розподілу рухомого майна та його вартості.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ОСОБА_1 належними та допустимим доказами взагалі не доведено існування вищезазначеного майна та факт його придбання в період шлюбу за спільні кошти подружжя.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які копій квитанцій та товарних чеків, на підставі яких суд міг би достовірно встановити, що спірне рухоме майно було придбано подружжям або одним з них у період перебування у шлюбі та було придбано за їх кошти. Суду також не надано будь-яких доказів відносно вартості спірного рухомого майна.

При цьому, судом акцентовано увагу на тому, що протягом розгляду справи сторони не скористувались своїм правом та не надали відповідні докази існування зазначеного майна та його вартості.

З урахуванням вказаного, суд дійшов обгрунтованого висновку, що у задоволенні позову в частині вимог про визнання об`єкту права спільної сумісної власності подружжя речей побутового призначення та частини речей, які знаходяться в незавершеному будівництвом житловому будинку АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю та його поділу, необхідно відмовити.

Колегія суддів зауважує, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 також не додано жодного доказу про існування переліченого у скарзі майна, та факт його придбання в період шлюбу, у зв`язку із чим колегія суддів вважає безпідставними доводи скарги про те, що рухоме майно вартістю 602 000 грн. залишилося у ОСОБА_2 , а апелянт безпідставно позбавлений 1/2 частини вказаного майна.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Щодо вимог позивача за первісним позовом щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , то судом вірно зазначено наступне.

При поділі майна суд виходив із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зважаючи на відсутність згоди відповідача ОСОБА_1 компенсувати позивачеві вартість належної їй частини вказаного будинку, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у цій частині.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 3500 доларів США в рахунок компенсації її частки у вартості автомобіля Mercedes- benz А 150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 , то суд дійшов до висновку про можливість їх задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зобов`язався передати борг ОСОБА_2 за автомобіль Mercedes-benz А 150, 2006 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 , який сторони оцінили у 10 000 доларів у розмірі вартості 1/2 його частини, а саме 5000 доларів США. Частина вказаної суми у розмірі 1500 доларів США була отримана ОСОБА_2 , що підтверджується розписками на аркушах справи 58,59 тому 1. Таким чином, неоплаченою залишилась грошова сума у розмірі 3500 доларів США. Дана обставина не заперечувалась відповідачем у судовому засіданні, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягали задоволенню.

Стосовно визнання статутного капіталу та майна Приватного підприємства «Альянс-Пласт» спільним майном подружжя, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дані вимоги підлягали задоволенню, що обгрунтовується рішенням Конституційного Суду від 19 вересня 2012 року, яким була розтлумачена стаття 61 Сімейного кодексу України наступним чином: «статутний капітал та майно приватного підприємства є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя».

Разом з тим, стосовно вимог ОСОБА_1 в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1113 га, розташованої під житловим будинком АДРЕСА_2 , судом вірно зазначено, що дані вимоги задоволенню не підлягали, так як відповідачеві належить лише житловий будинок по вказаній адресі, в той час як право власності на земельну ділянку не оформлювалось взагалі, а ставити питання щодо порядку користування майном можуть лише власники вказаного майна. Враховуючи, що зазначена земельна ділянка не приватизована та належить Одеській міській раді, яка взагалі до участі у справі не залучалась, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

З огляду на вищевикладене, колегія судів доходить до висновку, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 березня 2020 року має бути змінено у частині порядку поділу незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_3 .

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року - змінити в мотивувальній та резолютивній частині, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Визнати за ОСОБА_2 право на Ѕ частину незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право на Ѕ частину незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_3 ».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 18.10.2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе