Справа № 450/4113/19 Головуючий у 1 інстанції: Ковалчьук О.І.
Провадження № 22-ц/811/599/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

Секретар Савчук Г.В.

З участю: представника позивача адвоката Добушовського О.В., представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Мартиневича Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 450/4113/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року у справі №466/4113/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТзОВ «Пурій-Дизайн» про поділ майна подружжя.,-

в с т а н о в и в :

28.11.2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ТзОВ «Пурій-Дизайн» про поділ майна подружжя.

16.12.2020 року представник позивача адвоката Снігур Г.М. подала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії з відчуження частки в статутному капіталі ТзОВ «Пурій-Дизайн» () та заборонити відповідачу ТзОВ «Пурій-Дизайн» відчужувати активи ТзОВ «Пурій-Дизайн», а також передавати їх в іпотеку, заставу чи на виконання іншого зобов`язання. Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 18 грудня 2020 року заяву задоволено.

З метою забезпечення позову ухвалено заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії з відчуження частки в статутному капіталі ТзОВ «Пурій-Дизайн» () та заборонити відповідачу ТзОВ «Пурій-Дизайн» () відчужувати активи ТзОВ «Пурій-Дизайн», а також передавати їх в іпотеку, заставу чи на виконання іншого зобов`язання.

Ухвалу суду оскаржив директор ТзОВ «Пурій-Дизайн» Гураль В.В. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Постановляючи ухвалу, суд не врахував вимог ст.149-153 ЦПК України та практику Верховного Суду сформовану у подібних правовідносинах, а також відсутності будь-яких доказів на підтвердження вимог позивача та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Забезпечення позову перешкоджає господарській діяльності товариства та обмежує можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що може призвести до незворотних наслідків. Звертає увагу, що станом на сьогодні єдиним видом господарської діяльності, що здійснюється товариством є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна , а тому заборона відчужувати активи ТзОВ «Пурій -Дизайн», а також передавати їх в іпотеку, заставу чи на виконання іншого зобов`язання перешкоджає діяльності товариства і ставить його на межу банкрутства. Просить скасувати ухвалу та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представник позивача ОСОБА_2 адвокат Снігур Г.М. надала суду Відзив на апеляційну скаргу.

У Відзиві зазначає, що не погоджується із апеляційною скаргою, вважає ухвалу суду про забезпечення позову законною, просить залишити таку у законній силі.

Від представника апелянта ТзОВ «Пурій-Дизайн» адвоката Волівендер І.Я. надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у відсутності апелянта, апеляційну скаргу підтримує.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Добушовського О.В. на заперечення доводів апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши надані судом матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Із копії позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що така звернулася з позовом в суд до колишнього чоловіка ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зазначивши, що відповідач ОСОБА_1 був учасником ТзОВ «Пурій-Дизайн», відповідно, він має частку у товаристві, яка підлягає поділу між ними як колишнім подружжям.

16.12.2020 року представник позивача адвокат Снігур Г.М. звернулася в суд із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії з відчуження частки у Статутному капіталі ТзОВ «Пурій-Дизайн» та заборонити відповідачу ТзОВ «Пурій-Дизайн» відчужувати активи підприємства, передавати їх в іпотеку, заставу чи на виконання іншого зобов`язання.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує можливістю виконати судове рішення, якщо воно буде ухвалене в користь позивача.

Задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Снігур Г.М., суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір, зважив на фактичні обставини справи та задовольнив заяву.

Суд апеляційної інстанції вважає, що забезпечення позову у спосіб визначений судом є передчасним, оскільки порушуються права ТзОВ «Пурій-Дизайн» щодо ведення господарської діяльності.

Відповідно до Статуту ТзОВ «Пурій-Дизай» (далі Товариство) відповідач ОСОБА_1 є учасником товариства. Товариство у своїй діяльності керується Статутом, має свій капітал та основним видом його господарської діяльності на даний час є КВЕД 68.20 ( надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна).

Відповідач ОСОБА_1 звільнений з роботи у Товаристві 26.06.2013 року згідно поданої ним заяви від 26.06.2013 року (а.с.11,14). У Наказі № 16-06/13 від 26.06.2013 року зазначається, що з відповідачем проведено розрахунок, видано трудову книжку.

Із рішень господарського суду 2016 та 2017 років вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звертався в господарський суд про надання інформації про діяльність товариства, про проведення аудиторської перевірки.

23.04.2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова залишено без розгляду позов відповідача ОСОБА_1 за його заявою про залишення без розгляду його позовної заяви до ТзОВ «Пурій-Дизайн» про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Незважаючи на тривалий час звільнення з товариства, позивач не ставив питання виділу його частки з товариства, яке було б предметом поділу подружнього майна.

Забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ТзОВ «Пурій-Дизайн» вчиняти дії з відчуження частки у статутному капіталі, відчужувати активи, передавати їх в іпотеку, заставу чи на виконання іншого зобов`язання, буде перешкодою для господарської діяльності та зможе призвести до банкрутства товариства. Сам відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Мартиневича Ю.О. заперечує такі заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову викладені у ст. 150 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся до суду та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Однак, суд приходить до переконання про не доведення позивачем того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому, або позбавить позивача можливості ефективно захистити порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких вона звернулася в суд.

Крім цього, обставини, на які посилається представник позивача у заяві, можуть бути предметом дослідження лише при розгляді справи по суті та під час ухвалення остаточного рішення по справі, а такий вид забезпечення позову, який визначений судом, наперед формує думку суду щодо обставин, викладених у позовній заяві, що суперечить завданням та принципам цивільного судочинства.

Крім того, суд приходить до переконання, що позивач належним чином не обґрунтував того, що співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову для відповідача з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для нього, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається в суд та майнових наслідків здійснювати певні дії є пропорційним.

Згідно роз`ясень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, можливість вирішення спору у позасудовому порядку, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям співмірності.

Беручи до уваги зазначені вище обставини, доводи наведені в обґрунтування заяви, суд приходить до висновку, що відсутні достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, визначені судом та такі є передчасними.

Відповідно до ч.1 ст.376 п.1,3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пурій-Дизайн» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 18 грудня 2020 року скасувати.

Відмовити представнику позивача-адвокату Снігур Галині Михайлівні у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТзОВ «Пурій-Дизайн» про поділ майна подружжя.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2021 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Я.А.Левик

Р.В.Савуляк