Справа №442/5422/21
Провадження №2/442/1177/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Павлів З.С.

за участю секретаря судового засідання Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В., -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт подружжя від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. 15.01.2004, зареєстрований реєстровим номером 65.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 25.09.1997, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду на підставі розпорядження органу приватизації від 25.03.1997 №22-р, їй та її чоловіку ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Дана квартира зареєстрована в Дрогобицькому МБТІ в реєстрову книгу за №8153. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 15.01.2004 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. посвідчено заповіт подружжя, який зареєстрований за №65. Зі змісту заповіту вбачається, що подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на випадок смерті роблять таке розпорядження, що все належне їм майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їм належати на день смерті і на що за законом матимуть право, в тому числі належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру за АДРЕСА_1 заповідають своєму синові ОСОБА_2 . Вважає, що вказаний вище заповіт, зокрема, в частині розпорядження вказаною квартирою як спільним майном подружжя не відповідає вимогам закону, є таким, що не породжує жодних правових наслідків з наступних юридичних та фактичних підстав: зі змісту заповіту вбачається, що нотаріус посвідчив заповіт подружжя на майно, яке не є спільним майном подружжя. Вказана квартира набута ними як громадянами України в процесі приватизації державного житлового фонду згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», шляхом безоплатної передачі у власність, належала їй та покійному чоловікові на праві спільної сумісної власності без визначення часток, не буде спільним майном подружжя. Вважає, що оспорюваний заповіт в частині розпорядження квартирою як спільним майном подружжя не відповідає вимогам закону, оскільки дана квартира не має статусу спільного майна подружжя і відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Крім цього, зазначає, що оскільки нотаріусом не було в повній мірі роз`яснено правові наслідки укладення заповіту подружжя, тому її волевиявлення було не досить вільним та не відповідало її волі.

Процесуальні дії суду.

16.09.2021 прийнято до розгляду вищевказану справу, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 30.09.2021. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

30.09.2021 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 28.10.2021.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позов задоволити.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з приводу задоволення позову покладається на думку суду.

Суд встановив:

15.01.2004 подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склали заповіт подружжя, яким зробили розпорядження про те, що на випадок їхньої смерті все їхнє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їм буде належати на день смерті і на що вони матимуть право в тому числі належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 заповіли ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Як вбачається зі Свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_1 така належала на праві спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У ст.1243 ЦК України передбачено, що подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя.

Згідно ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Зі змісту ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи покликання позивачки про те, що на час складання заповіту вона не мала наміру розпорядитися належним їй майном та не розуміла наслідків укладення заповіту подружжя, оскільки ці наслідки не були роз`яснені їй при нотаріальному посвідченні заповіту, а також те, що квартира АДРЕСА_1 не належала подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що заповіт як правочин не відповідає вимогам закону ч.1 ст.1243 ЦПК України, а тому такий слід визнати недійсним.

При задоволенні позову, суд враховує й заяву відповідача про визнання позову, та вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати недійсним заповіт подружжя від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. 15.01.2004, зареєстрований реєстровим номером 65.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Павлів З.С.