Справа № 715/1262/21
Провадження № 2/715/433/21
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2021 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Григорчака Ю.П.
секретар судового засідання Ткач О.М.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та комунального підприємства Кам`янецької сільської ради «Кам`янське» про визнання недійсними та скасування рішень Кам`янецької сільської ради,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є головою домогосподарства по АДРЕСА_1 та користується декількома земельними ділянками загальною площею 0, 55 га.
Вказує на те, що в його користуванні також була земельна ділянка, площею 0,10 га, поблизу кладовища, надана йому за рішенням зборів уповноважених колгоспників від 05 травня 1972 року, яку він обміняв на підставі рішення засідання правління колгоспу «40 років Жовтня». Зазначає, що рішенням Кам`янської сільської ради №856-33/2018 від 25.04.2018 року «Про припинення права користування за земельними ділянками, які перебувають в користуванні громадян в межі існуючого кладовища в с. Кам`янка» сільська рада припинила право користування земельними ділянками, які перебувають в користуванні громадян в межах існуючого кладовища в с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області, в тому числі його право користування вказаною земельною ділянкою. Зазначає, що дане рішення Кам`янецької сільської ради №856-33/2018 від 25.04.2018 прийнято з порушенням норм земельного законодавства, оскільки порушено процедуру вилучення земельних ділянок для суспільних потреб.
11 червня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду було відкрито провадження по вказаній справі.
09 липня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті в загальному порядку.
05 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 подала до суду клопотання про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в розмірі 6 500,00 грн. та судового збору в розмірі 908,00 грн.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позовній заяві, просила суд позов задовільнити в повному обсязі.
Представник відповідача Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засіданні не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв.
Представник відповідача комунального підприємства Кам`янецької сільської ради «Кам`янське» в судове засіданні не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є її батьком. Орієнтовно в 1989-1990 роках він звернувся в сільську раду для обміну земельних ділянок, а саме просив обміняти належну йому земельну ділянку, яка знаходилася далеко від їхнього будинку, на іншу земельну ділянку, яка буде знаходитися ближче. Таким чином йому було передано у власність земельну ділянку, що знаходиться біля кладовища. До 2020 року вона та її тато продовжували користуватися даною земельною ділянкою біля кладовища.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що в ОСОБА_2 наявна земельна ділянка (город) біля кладовища, яку він отримав до 1990 року. Вона також являється власницею земельної ділянки (город) біля кладовища. Дані огороди не приватизовані, орієнтовно в 2018 році сільська рада вирішила забрати дані земельні ділянки для кладовища. Вони з моменту отримання вище зазначених земельних ділянок до даного часу обробляли їх.
Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, а також визначив наступні правові норми, що їх регулюють.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є головою домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_1 та користується декількома земельними ділянками загальною площею 0,55 га, що підтверджується витягом із погосподарської книги за період з 1991 по 2020 роки та довідкою Кам`янської сільської ради №1783 від 10.05.2019 року.
Рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «40 років Жовтня» від 05 травня 1972 року ОСОБА_2 виділено земельну ділянку під город в розмірі 0,10 га, а засіданням правління колгоспу цього ж колгоспу 17 березня 1990 року на прохання останнього, який просив обміняти город, вирішили рекомендувати земельній комісії виділити город поблизу житлового будинку.

Згідно погосподарського обліку у позивача ОСОБА_2 № 1401-1 протягом 2016 - 2020 роки перебували у користуванні земельні ділянки різних площ. Так, у 2016 році за вказаним господарством рахувалася земельна ділянка площею 0,88 га, у 2017 році - 0,80 га, у 2018 році - 0,55 га, а протягом 2019 - 2020 рр. - 0,42 га.

10 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Кам`янецької сільської ради для проведення замірів земельних ділянок, необхідних для подальшої приватизації.

20 червня 2019 року ОСОБА_2 через свого представника звернувся до Кам`янецької сільської ради для отримання дозволу на розробку технічної документації на земельні ділянки, загальною площею 0,55 га.

Рішенням Кам`янецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №1231-43/2019 від 12.11.2019 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельні ділянки загальною площею 0, 42 га.

Відповідно до рішення Кам`янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №856-33/2018 від 25.04.2018 року вирішено припинити право користування за земельними ділянками, які перебувають у користуванні громадян в межі існуючого кладовища в с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області та зарахувати вищезгадані земельні ділянки, які знаходяться в межі існуючого кладовища, в запас Кам`янської сільської ради.

Рішенням Кам`янецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №1080-40/2019 від 30 травня 2019 року вирішено надати дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність із земель рекреаційного призначення, орієнтовною площею: 4,9 га, за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Кам`янецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №1255-43/2019 від 12 листопада 2019 року затверджено проєкт землеустрою та надано у постійне користування Комунальному підприємству Кам`янської сільської ради «Кам`янське» земельну ділянку площею 4,9 га в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального господарства, кадастровий номер :01:008:0600.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202585138 підтверджується, що територіальна громада села Кам`янка в особі Кам`янської сільської ради є власником земельної ділянки - кадастровий номер :01:008:0600, площею 4,9 га, право користувач - комунальне підприємство Кам`янської сільської ради «Кам`янське».

Згідно довідки №1783 від 10 травня 2019 року, виданої Кам`янською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_2 користується земельними ділянками загальною площею 0,55 га. з яких: для ведення особистого селянського господарства 0,49 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,06 га.

Як вбачається з довідки №380 від 30 січня 2018 року, виданої Кам`янською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, згідно погосподарської книги за №17, особовий рахунок № НОМЕР_1 , стор.4 за даним господарством значиться земельна ділянка площею 0,55 га., земельна ділянка розташована по АДРЕСА_2 (біля кладовища), урочище «Царина», урочище «Гарнізон».

Відповідно до частини 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Умовами статті 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет).

Згідно статті 3 ЗК України від 18 грудня 1990 року (у редакції, чинній станом на 1994 рік) розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Передача земельних ділянок у власність громадян проводиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно (стаття 6 ЗК України від 18 грудня 1990 року).

Згідно зі статтею 17 ЗК України від 18 грудня 1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки (дію частини 2 статті 17 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету від 26 грудня 1992 року № 15-92 згідно з Декретом від 26 грудня 1992 року № 15-92). Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проєкту її відведення. Проєкт відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Відповідно до статті 22 ЗК України від 18 грудня 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, у тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно з пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було визначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція № 43).

Законом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року.

Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Декретом було постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених ЗК України. Установлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Згідно пунктів 3-5 Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10, передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок.

Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян (додаток № 1).

Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обґрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність (додаток N 2).

Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) виконують землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів.

Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів.

Якщо при встановленні меж земельних ділянок будуть виявлені розбіжності в даних про розміри земельних ділянок, переданих у власність, з фактичними розмірами, то остаточний розмір площі таких ділянок визначається Радою народних депутатів.

Отже, право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право, яким є державний акт на право власності на землю.

Таку правову позицію Верховний Суд виклав в постановах від 6 березня 2018 року у справі № 299/2534/15-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/ 15-ц.

Відповідно до ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відтак, обов`язковою умовою судового захисту позивача свого порушеного права власності чи права користування землею є наявність у позивача такого суб`єктивного права.

В ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 не звертався до землевпорядних організацій для встановлення меж земельної ділянки в натурі, не отримував державного акту на спірну земельну ділянку.

В матеріалах справи також відсутні докази того, що Кам`янецькою сільською радою приймалось рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га з розташуванням біля кладовища на підставі розробленої земельно-кадастрової документації, в якій було б визначено розмір, конфігурацію та місце розташування земельної ділянки. Позивачем не надано також і доказів щодо наявності запису у земельно-кадастрових документах про належність йому земельної ділянки площею 0,10 га з розташуванням біля кладовища. Більш того, сама по собі земельна ділянка з такою площею та розташуванням ніколи не була сформована як самостійний об`єкт цивільних прав. При цьому суд не може вважати належним доказом наявності права позивача на земельну ділянку площею 0,10 біля кладовища інформаційну довідку №380 від 30 січня 2018 року, видану Кам`янською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області. Використання ж позивачем земельної ділянки впродовж тривалого часу без відповідних документів не може породити у позивача права на таку землю.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що будь-яке суб`єктивне право позивача не порушене, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Попри це, суд, вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування рішення Кам`янської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №856-33/2018 від 25.04.2018 року та надаючи оцінку правовій природі такого акту органу місцевого самоврядування, вважає за необхідне зазначити, що вказане рішення у зв`язку з не зазначенням в ньому кола осіб, інтересів та прав яких воно стосується, взагалі позбавлене змістового навантаження та не повинне тягнути за собою настання будь-яких юридичних наслідків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та комунального підприємства Кам`янецької сільської ради «Кам`янське» про визнання недійсними та скасування рішень Кам`янецької сільської ради - відмовити.

Повний текст рішення складено 04.11.2021 року.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: