Справа № 184/1582/21
Номер провадження 2/184/577/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

18 жовтня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 25.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Куликом О.П..

У вказаній квартирі також зареєстровані та проживають разом із позивачем: мати позивача - ОСОБА_3 , син позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім позивача, її матері та сина, в належній позивачу квартирі зареєстрований колишній чоловік матері позивача - ОСОБА_2 . З листопада 2019 року відповідач не проживає за місцем його реєстрації. Шлюб між відповідачем та матір`ю позивача розірваний на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду від 15.02.2021 року по справі № 184/2583/19. ОСОБА_2 добровільно виселився з належної позивачу квартири, вивіз усе, належне йому майно, яке вважав за необхідне вивезти, але навіть виселившись з квартири, не бажає зніматись з реєстраційного обліку самостійно. На даний момент позивачу відомо, що відповідач вступив у фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою і проживає з нею однією родиною, але адресу свого проживання він приховує і не бажає повідомляти. Відповідач не бере участі в утриманні, облаштуванні квартири. Оскільки відповідач не проживає в квартирі, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але фактично нараховуються на зареєстрованих у жилому приміщенні осіб, чим об`єктивно порушуються її права. Також позивач не може реалізувати своє право на отримання житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, але в позовній заяві просила розглянути справу без її виклику.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України, проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 47, 48 Конституції України, закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №201659076 від 25.02.2020 квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Кулик О.П. зареєстроване право власності за ОСОБА_1 , на підставі договору дарування №323, виданий 25.02.2020 (а.с.5,6).

Згідно Акту МКП «Житлкомсервіс» від 04.08.2021, в житловому приміщені по АДРЕСА_2 , зареєстровані громадяни: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Згідно акту МКП «Житлкомсервіс» від 04.08.2021 р., зі слів сусідів, встановлено, що ОСОБА_2 фактично з листопада 2019 року не проживає. Де саме він знаходиться, сусіди не знають (а.с.4).

Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, статтею 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців».

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1 , їй необхідно визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, для отримання субсидії, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Орджонікідзевський МВ УМВС України у Дніпропетровській області 18.08.1998 р., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш