Житомирський апеляційний суд
Справа №0603/5964/12 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 84 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 0603/5964/12 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Большакової Т.Б. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування подання приватний виконавець зазначив, що на його виконанні перебуває виконавче провадження №63249512 з виконання виконавчого листа № 274/5964/12, виданого 15.07.2020 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованості в розмірі 130 635,82 грн. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.12.2019 № 0603/5964/12, стягувача ПАТ «Банк Форум" замінено на його правонаступника ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА". В подальшому 07.10.2020 постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 63249512, яку разом з вимогою з`явитись до офісу приватного виконавця на 15.10.2020 та надати документи і відомості, згідно з зазначеним у виклику переліком рекомендованим листом направлено боржнику. Під час здійснення виконавчих дій було здійснено ряд запитів з метою виявлення доходів та майна у боржника, проте згідно отриманих відомостей встановлено, що останній не має доходів, ні майна, а зареєстроване за ним нерухоме майно ( квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) перебуває в заставі стягувача і підпадає під мораторій на стягнення на єдине майно боржника наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Посилаючись на те, що судове рішення не виконано, ОСОБА_1 ухиляється від його виконання та не вживає для цього будь-яких заходів за рахунок належного йому майна і доходів, має паспорт для виїзду за кордон і неодноразово його перетинав, тому приватний виконавець просив задовольнити його подання.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 липня 2021 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задовлення вимог подання. Доводи апеляційної скарги є аналогічними мотивам подання приватного виконавця.

Відзив на апеляціну скаргу не надходив.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича на виконанні перебуває виконавче провадження №63249512 з виконання виконавчого листа № 274/5964/12, виданого 15.07.2020 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованості в розмірі 130 635,82 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича від 07.10.2020 відкрито виконавче провадження № 63249512. та здійснено виклик боржника ОСОБА_1 з вимогою з`явитись до офісу приватного виконавця на 15.10.2020 та надати документи і відомості, згідно з зазначеним у виклику переліком (а.с. 7-8).

Встановлено, що приватним виконавцем вчинені наступні дії в межах зазначеного вище виконавчого провадження №63249512: перевірено майновий стан боржника шляхом надіслання запитів у відповідні реєструючі органи про наявність зареєстрованого за боржником майна; про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про номери рахунків, відкритих боржником (а.с. 13-17).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича від 12.11.2020 накладено ареш на грошові кошти боржника ОСОБА_1 (а.с. 12)

Листом Державної прикордонної служби від 02.03.2021 повідомлено про те, що ОСОБА_1 протягом 2016-2020 років неодноразово перетинав державний кордон України на підставі закордонного паспорта НОМЕР_1 (а.с. 18).

Судове рішення на теперішній час не виконано та не вжито заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна.

Звертаючись до суду з поданням приватний виконавець зазначив, що ним здійснено ряд заходів щодо перевірки майнового стану боржника. Боржник рішення суду не виконав, заборгованість не погасив, ухиляється від виконання та не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна та доходів.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що сам по собі розмір непогашеного боргу достеменно не свідчить про ухилення від виконання боржником обов`язків щодо його погашення, а тому суб`єктом подання не доведені обставини, які б давали суду можливість обмежити ОСОБА_1 у конституційних правах. Окрім того, суд звернув увагу на те, що зі змісту клопотання та доданих до нього доказів (виклик державного/приватного виконавця від 07.10.2020 №63249512), ОСОБА_1 викликався виконавцем лише один раз на 15.10.2020. А тому, у даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи (насамперед, відсутність доказів наявності у боржника доходів або будь-якого майна/майнових прав на праві власності) та зміст подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати ОСОБА_1 таким, що ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі, наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" тощо.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян за кордон може бути, зокрема, наступне: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено в даному випадку.

Відповідно до вищезазначених положень закону, боржника може бути обмежено у праві виїзду за межі України в разі його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, розглядаючи таку категорію справ, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у «Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачаються юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися та бути об`єктивно наявним і вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли у нього є всі реальні можливості виконати цей обов`язок (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення та носить тимчасовий характер.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Тобто, в даному випадку, як вбачається зі змісту подання, обґрунтованість та вмотивованість звернення до суду із такими вимогами приватний виконавець обумовлює лише наявністю невиконаного рішення суду про стягнення заборгованості.

Разом з тим, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадкудоведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

При цьому, обґрунтованим є висновок районного суду, про те, що матеріали справи не містять доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення від виконання ОСОБА_1 від обов`язку по сплаті боргу.

Так, у доводах апеляційної скарги, ТОВ «ФК ІНВЕСТОХІЛЛС«» посилається на те, що копії матеріалів виконавчого провадження, які були додані приватним виконавцем до подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзді за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, підтверджують факт умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Разом з тим, вказані доводи скаржника є необґрунтованими, оскільки в доданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження містяться лише фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів того, що приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника, в ході якого було встановлено, що двері ніхто не відчинив, тому провести виконавчі дії не виявилось можливим.

Більш того, в матеріалах подання відсутні докази отримання боржником кореспонденції, а також докази на підтвердження вчинення ним саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду.

Матеріали справи, також не містять будь-яких даних про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до приватного виконавця.

Будь-яких доказів того, що на час звернення до суду з даним поданням боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього- суду надано не було.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст. 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 21.10.2021.

Головуючий Судді