ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7335/21 Справа № 192/224/20 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Солонянської селищної ради, Служба у справах дітей Солонянської селищної ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Солонянської селищної ради, Служба у справах дітей Солонянської селищної ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначила, що 26 серпня 2000 року ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народився син ОСОБА_3 .

В 2011 році шлюбні відносини сторони припинили, дитина проживає з позивачкою, ніякої участі у виховані сина та у його матеріальному забезпечені відповідач не приймає та не приймав.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, прізвище позивачки змінено на дошлюбне ОСОБА_5 .

Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1-5).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Солонянської селищної ради, Служба у справах дітей Солонянської селищної ради про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Покладено на Орган опіки та піклування Солонянської селищної ради контроль за виконанням ОСОБА_2 його батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.157-160).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.165-170).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 19 лютого 2014 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 15)..

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, прізвище позивачки змінено на дошлюбне ОСОБА_5 (а.с. 31).

Відповідно до довідки КЗО Солонянського навчально-виховного об`єднання «Солонянська середня загальноосвітня школа №1 І-ІІІ ступенів Центр позашкільної освіти» (опорний заклад) Солонянської селищної ради від 30 січня 2018 року, ОСОБА_3 навчається у 6 В класі, батько ОСОБА_2 за час навчання сина ОСОБА_6 у Солонянській СЗШ №1 батьківські збори не відвідував, навчанням сина не цікавився. Спілкування між ними немає. Батько не бере участі у вихованні дитини, проживає окремо (а.с. 22).

Згідно довідки про склад сім`ї від 11 листопада 2017 року № 908, позивачка є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , і має склад сім`ї: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 (а.с. 24).

Як вбачається з акту підтвердження фактичного місця проживання від 15 листопада 2017 року, адреса фактичного проживання позивачки та дитини сторін АДРЕСА_2 (а.с. 26).

Відповідно до розрахунку заборгованості, згідно виконавчого листа №2-736/11 виданого 10 листопада 2012 року Солонянським районним судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заборгованість станом на 01 січня 2018 року складає 120099 грн. 90 коп.

Згідно відповіді КНП «Багатопрофільна лікарня» Солонянської селищної ради від 03 квітня 2019 року, ОСОБА_2 в реєстрі наркологічних, психіатричних в КНП «Солонянська лікарня» не перебуває (а.с. 63).

Відповідно до характеристики з місця проживання ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає в смт Солоне, з багатодітною жінкою, скарг і претензій з боку мешканців с. Аполлонівка на нього ні в усній, ні в письмовій не надходило (а.с. 64).

З листа начальника Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 21 квітня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності 29 вересня 2019 року за вчинення правопорушень передбачених ч. 2 ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних напоїв у громадських місцях, повторно протягом року) та ч. 2 ст. 1751 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях повторно протягом року) (а.с. 66).

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), на даний час судимість за вказаним вироком погашена у встановленому законом порядку і відповідач є не судимим (а.с. 84).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 від 02 червня 2020 року за адресою: смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, проведеного комісією Солонянської селищної ради, ОСОБА_2 має неофіційні підробітки, на момент відвідування мав ознаки алкогольного сп`яніння. З його слів не спілкується з сином ОСОБА_6 через те, що мати дитини не дозволяє йому цього робити, аліменти не сплачує через те, що мати дитини не приймає їх (а.с. 105).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 08 жовтня 2020 року № 9, орган опіки та піклування виконавчого комітету Солонянської селищної ради вважає, що враховуючи, те, що ОСОБА_2 не виявляє до дитини батьківської турботи та уваги, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, не утримує її, а отже ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому доцільно побавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 (а.с. 111-114).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а також те, що з боку позивача не надано безперечних доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, дійшов до висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пункті 16 Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року - зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, місцевим судом вірно враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Крім того, ОСОБА_2 заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак апеляційний суд вважає, що родинний зв`язок між батьком і сином можливо відновити, а тому не вбачається доведеності обставин необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в апеляційних скаргах, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Що стосується судових витрат понесених апелянтами, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: