СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

01 листопада 2021 року м.Снігурівка

справа №485/2137/15-ц

провадження № 6/485/45/21

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка Миколаївської області цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, стягувач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», боржник ОСОБА_1 ,

встановив:

У жовтні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявою, в якій просить замінити сторону виконавчого провадження.

В обґрунтування заяви представник зазначив, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29.12.2015 року по справі №485/2137/15-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №490931711. ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу №1 від 21.06.2016 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредитні Ініціативи». 26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» відступило право вимоги за кредитним договором №490931711 ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». ТОВ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у свою чергу на підставі договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Вердикт Капітал».

Враховуючи викладене та положення ст.512 ЦК України, ст.55 ЦПК України, заявник просить замінити сторону стягувача з ПАТ "Альфа-Банк" на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі №485/2137/15-ц.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» у заяві просив справу розглядати без його участі.

Інші учасники про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань на час розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2015 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490931711 від 23 січня 2015 року у сумі 27840,38 грн /а.с.32-33/.

21.06.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу №1 відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Кредитні Ініціативи». 26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» відступило право вимоги за кредитним договором №490931711 ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА».

16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, згідно якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №490931711 від 23.01.2015 року, що підтверджується Додатком №1 до Договору /а.с.53-66/.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Також відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга та третя статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою старшого державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Плохотнік Ю.В. від 06.08.2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/485/809/15, виданого 12.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в сумі 29058,38 грн закінчено, в зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі /а.с.40/.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Отже, навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 року, справа №911/3411/14 не відступила від висновку, викладеного у справі № 496/2685/13-ц про те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Проаналізувавши зазначені обставини та врахувавши положення ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, суд дійшов висновку, що ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 та є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», а тому заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, стягувач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», боржник ОСОБА_1 - задовольнити.

Замінити сторону Публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» (, місцезнаходження м. Київ, вул.Велика Васильківська,100) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Кудрявський Узвіз, 5-Б) у виконавчому листі (справа № 485/2137/15-ц, провадження № 2/485/809/15, виданому на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2015 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повна ухвала складена 01 листопада 2021 року.

Суддя О.П.Бодрова