Провадження №2-з/359/174/2021
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2021 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про перерозподіл спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,9198 га з кадастровим номером :09:004:0200 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 вказала на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» з 01 липня 2021 року знято мораторій на купівлю-продаж земель сільськогосподарського призначення. У зв`язку з цим, існують підстави вважати, що ОСОБА_3 буде намагатись реалізувати спірну земельну ділянку, що утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За правилами ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Тому, розгляд заяви про забезпечення позову проводиться судом без виклику учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що ОСОБА_2 пред`явив до ОСОБА_3 позов, яким просить: скасувати розпорядження Бориспільської РДА №821 від 04 жовтня 2004 року, яким ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 2,9198 га з кадастровим номером :09:004:0200 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №153004, який посвідчує право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом КМНО Герасименко Н.М., від 20 лютого 2017 року, зареєстроване в реєстрі за №492; скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2,9198 га з кадастровим номером :09:004:0200 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області; визнати за ним та за ОСОБА_3 право власності по Ѕ частині земельної ділянки площею 2,9198 га з кадастровим номером :09:004:0200 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Таким чином, між сторонами по справі виник спір з приводу правомірності набуття ОСОБА_3 права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Разом з цим, необхідність забезпечення позову у вищевказаний спосіб представник позивача ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що ОСОБА_3 може вчинити дії щодо відчуження спірної земельної ділянки на користь третіх осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України саме на заявника покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

В заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 вказала лише на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак відсутні відповідні докази, які дають підстави вважати обґрунтованим припущення про те, що відповідач має намір або здійснює дії, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна.

Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 пред`явив позов до ОСОБА_3 ще в грудні 2020 року. Протягом даного проміжку часу відповідачем не вчинялись будь-які дії спрямовані на відчуження спірної земельної ділянки.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись, ч.1 та ч.2 ст.149, п.1 ч.1 ст.150, ч.1 ст.153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський