ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8948/21 Справа № 204/4636/20 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Олени Олександрівни про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора і витребування майна з чужого незаконного володіння, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хомич Оксана Михайлівна за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2020 року ОСОБА_1 , яка змінила 05.10.2019 своє дошлюбне прізвище з ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом на предмет захисту свого права власності на обтяжену іпотекою нерухомість, яка вибула з володіння позивача внаслідок відчуження набувачу ОСОБА_2 іпотекодержателем, який вдався до позасудового врегулювання звернення стягнення, зловживаючи цивільним правом задоволення своїх вимог передачею йому права власності на предмет іпотеки одночасно із зверненням стягнення в рахунок повернення кредиту за рішенням суду на суму 905813 гривень 92 коп. всупереч ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Позов пред`явлений відповідно до ст.ст. 35, 37 зазначеного Закону, з підстав порушення права власності на квартиру, що є предметом іпотеки, виданим у жовтні 2018 року рішенням державного реєстратора, співвідповідача, про реєстрацію набуття права власності на неї за відповідачем на підставі застереження в іпотечному договорі від 23.05.2008 всупереч приписам ст. 18, 24 Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) про перевірку підстав для відмови в державній реєстрації прав з урахуванням правил дії законів у часі та їх співвідношення з уже укладеними договорами. Просила витребувати з незаконного володіння співвідповідача ОСОБА_4 у власність позивача Юшкової квартиру будинку на АДРЕСА_1 з реєстраційним № 101, скасувавши в Державному реєстрі прав запис № 28362531 про право власності на цю квартиру за відповідачем внаслідок визнання незаконними дій державного реєстратора виконкому Іларіонівської селищної ради, який безпідставно провів державну реєстрацію переходу права власності 11.10.2018. (том 1 а.с.2-23).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Кредитні ініціативи», державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора і витребування майна з чужого незаконного володіння, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хомич О.М. задоволено частково.

Скасовано незаконне рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківслького району Дніпропетровської області Скороход О.О. від 13 жовтня 2018 року з індексним № 43484126 про державну реєстрацію права приватної власності ТОВ «Кредитні ініціативи» (з відкриттям розділу) на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що у складі з 1- коридором, 2- санвузлом, 3 кухнею загальною площею 43,3 м2 внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101. Витребувано на користь ОСОБА_5 від ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О., ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 980,90 грн. з кожного (том 3 а.с.47-54).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, просить змінити мотивувальну частину рішення суду, шляхом виключення з рішення абзацу 2 арк. Рішення 3, а саме: Тобто, за встановлених обставин відчуження іпотечної квартири позивача, яка виступала забезпеченням її зобов`язань за наданим в іноземній валюті споживчим кредитом, під мораторій за пп. 1) п. 1 Закону № 1304-VII не підпадало, але на випадок недостатності одержуваних стягувачем коштів від її реалізації (переоцінки) мораторій згідно підпункту 2) пункту 1 цього Закону поширювався на звернення на інше майно власника стягнення за кредитним договором відповідно до пункту 3 Закону № 1304-VII в інтересах врегулювання особливостей погашення вираженої в іноземній валюті основної суми заборгованості з порядком урахування курсової різниці та списання пені і штрафів, які нараховуються на таку заборгованість, з огляду на що для дотримання балансу інтересів кредитора та боржника на засадах справедливості набуває істотного значення, як пріоритетність способу реалізації з прилюдних торгів, так і початкова ціна за ринковою вартістю іпотечної квартири.. В іншій частині рішення суду вважають законними і обґрунтованими, а тому просить залишити його без змін (том 3 а.с.59-62).

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ Кредитні Ініціативи, звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 (том 3 а.с.83-92).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом 1 інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що13 жовтня 2018 року, у неробочий день суботи, в смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області державний реєстратор виконкому селищної ради Скороход Олена Олександрівна видала рішення з індексним № 43484126 про державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (з відкриттям розділу) на двокімнатну квартиру жилою площею 29,9 м2 у будинку на АДРЕСА_1 , що у складі з допоміжними приміщеннями 1-коридору, 2-санвузлу, 3-кухні загальною площею 43 м2 внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державного реєстру прав) під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, про що внесла запис 28362531 про проведену державну реєстрацію переходу з 11 жовтня 2018 року права власності на підставі іпотечного договору від 23.05.2008, договору факторингу і договору відступлення прав за іпотечним договором від 28.11.2012 та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки від 21.05.2018 (том 2 а.с. 52-53).

При цьому дату і час державної реєстрації права власності ТОВ «КІ» на спірну квартиру на підставі оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав за результатом розгляду заяви іпотекодержателя державний реєстратор визначив за датою і часом реєстрації цієї заяви, як те імперативно передбачено у ч. 13 ст. 18 Закону № 1952-IV.

Як видно з наданих матеріалів реєстраційної справи № 101, оскаржуване позивачем рішення державним реєстратором видане і державна реєстрація проведена за заявою, прийнятою з особистого прийому у позаурочний час 11.10.2018 о 20 год. 10 хв. (том 2 а.с. 17зворот, 49) від повноважного представника ТОВ «КІ», уродженця м. Кременчука Полтавського області, який постійно проживає у Києво-Святошинському районі Київської області (том 2 а.с. 18), на підставі поданих на реєстрацію копій кредитного договору від 23.05.2008 з додатковою угодою № 2 від 15.07.2009 (том 2 а.с. 24-29), копії іпотечного договору № 0318/0508/45-009-Z-1 (том 2 а.с. 15, 30-32), копії договору ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» від 28.11.2012 про відступлення прав ПАТ «Сведбанк» за іпотечними договорами (том 2 а.с. 33), копії договору факторингу з ТОВ «КІ» від 28.11.2012 (том 2 а.с. 35-43), а також копії рекомендованого повідомлення про вручення 16 серпня 2018 року (том 2 а.с. 48) у поштовому відправленні з описом вкладення до цінного листа позивачу (том 2 а.с. 46-47) вимоги про усунення порушення зобов`язання достроковим виконанням у тридцятиденний строк повернення 8008410 гривень 82 коп. боргу, включаючи нараховані станом на 10 березня 2018 року проценти у грошовому еквіваленті 61659,87 доларів США і пеню у грошовому еквіваленті 186274,16 доларів США, з попередженням від 21.05.2018 відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання з роз`ясненням податкових наслідків прощеного боргу (том 2 а.с. 45).

Далі, після внесення до Державного реєстру прав згідно рішенню від 13.10.2018 за індексним номером 43484126 запису 28362531 про право власності, ТОВ «КІ» продало, а ОСОБА_2 купив спірну квартиру за ціною 490478 гривень на умовах укладеного ними 29 березня 2019 року договору купівлі-продажу, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О. М. з вчиненням запису в реєстрі за № 413 (том 2 а.с. 8-12), на виконання якого після проведення за платіжним дорученням повного безготівкового розрахунку (том 2 а.с. 167) складений здавально-приймальний акт, підписи в якому також засвідчені нотаріально з вчиненням запису в реєстрі за № 416, 417 (том 2 а.с. 7).

Раніше, на підставі нотаріально посвідченого договору від 23.05.2008 ця квартира на першому поверсі будинку літ. "А-4", яка приватизована 08.02.95 за життя ОСОБА_6 , у її спадкоємців була куплена позивачем під дівочим прізвищем Тур невдовзі після оформлення спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знайшло своє підтвердження фактичними даними Державного реєстру прав (том 1 а.с. 50 в тому числі зворот), узгодженими з копією договору купівлі-продажу (том 1 а.с. 42) та свідоцтвом про шлюб (том 1 а.с. 27). При цьому, впродовж 2014-2018 рр. комунальні послуги споживалися у спірній квартирі на потреби утримання перукарні без переведення її з житлового у нежитловий фонд, що вбачається з приєднаних до справи речових доказів сфотографованого обладнаного до квартири окремого входу з вулиці (том 2 а.с. 200-205), тісно пов`язаних з листом КП «Теплотранс» № 150 від 02.07.2021 (том 3 а.с.19) та довідкою № 11336 про склад сім`ї (том 2 а.с. 168).

В рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року, залишеному без змін 05 червня 2014 року ухвалою Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області, з законною силою встановлено і доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України не підлягає, що 23 травня 2008 року ОСОБА_7 , в дівоцтві Тур, на свої особисті потреби проведення з продавцями спірної квартири розрахунків за купівлю-продаж в гривні отримала для конвертації іноземної валюти від ПАТ «Сведбанк», що змінило фірмове найменування з відкритого акціонерного товариства, 56 100 доларів США споживчого кредиту під 11,9 % річних за користування строком до 23 травня 2038 року на умовах укладеного відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитного договору № 0318/0508/45-009 (том 2 а.с. 24-28), який після страхування предмета іпотеки за їх обопільної згоди змінений на підставі додаткової угоди № 2 про отримання процентів за домовленістю сторін, починаючи тільки з 15 липня 2009 року, з наданням банку права односторонньої зміни процентної ставки (том 2 а.с. 29), після чого ОСОБА_7 , в дівоцтві ОСОБА_3 , прострочила виконання зобов`язань внаслідок недостатності суми її платежів для погашення за цим договором щомісячно вимог кредитора у повній сумі. Повернення споживчого кредиту забезпечувалося відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою зазначеної квартири, для чого 23 травня 2008 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін М. М., вчинивши запис в реєстрі № 1579, посвідчив передачу боржником ОСОБА_8 , в дівоцтві ОСОБА_3 , в іпотеку (заставу) ПАТ «Сведбанк» за ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» купленої нею квартири будинку на АДРЕСА_1 за погодженою ними вартістю на суму 315 095 гривень на умовах укладеного іпотечного договору № 0318/0508/45-009-Z-1, за якими заставою згідно з ст. 7 Закону України «Про іпотеку» забезпечені вимоги про сплату 56100 доларів США кредиту, встановлених кредитним договором процентів за користування коштами і неустойок з правом дострокового звернення стягнення на предмет застави відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України, в тому числі в разі несвоєчасного погашення процентів, як встановлено пунктом 11 цього договору, що містить застереження в пункті 12.3.1 про задоволення вимог іпотекодержателя також у спосіб передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених ним вимог з умовою залучення іпотекодержателем на свій вибір незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності для оцінки предмета іпотеки.

Так само, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська встановлене досягнення згоди ПАТ «Сведбанк» на відступлення прав за певним переліком іпотечних договорів на умовах укладеного 28 листопада 2012 року договору про це для забезпечення переданих прав грошових вимог його правонаступнику ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в якого борги за цими вимогами того ж дня викупило ТОВ «КІ» на умовах договору факторингу, з чим погодилася Судова палата з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області, визнаючи в ухвалі від 05.06.2014 ТОВ «КІ» новим іпотекодержателем без встановлення факту належності іпотеки спірної квартири до цього переліку, а виключно з огляду на правову оцінку обсягу прав, що має переходити відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора, яка для суду у цій справі згідно ч. 7 ст. 82 ЦПК України не обов`язкова.

03 липня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська звернуте до примусового виконання ухвалене у справі № 204/3625/13-ц рішення (том 1 а.с. 44-46) видачею ТОВ «КІ» виконавчого листа на звернення стягнення на квартиру будинку на АДРЕСА_1 , іпотекою якої забезпечене виконання кредитного договору № 0318/0508/45-009 від 23.05.2008, шляхом проведення прилюдних торгів в рахунок погашення з її вартості 905 813 гривень 92 коп. боргу ОСОБА_9 , в дівоцтві Тур, з яких: 447628 грн. 06 коп. за кредитом, 206212 грн. 53 коп. за процентами і 251973 грн. 33 коп. пені, на що вказує лист начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро № 1366 від 19.10.2020 (том 1 а.с. 180-181).

Двічі цей виконавчий лист, як слідує з відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень (том 1 а.с. 186-189, 193-198), пред`являвся до виконання Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції впродовж листопада-грудня 2014 року і грудня 2015-червня 2016 рр., яке завершувалося державними виконавцями поверненням стягувачу ТОВ «КІ» виконавчого листа з посиланням на чинний на той час п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України № 606-XIV від 21.04.99 «Про виконавче провадження» з підстав поширення на таке звернення стягнення з 07.06.2014 заборони, встановленої Законом України № 1304-VII від 03.06.2014 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з питань банкрутства в редакції Закону № 1382-IX від 13.04.2021 втратив чинність 21 червня 2021 року, але відповідач ТОВ «КІ» не надав суду жодних доказів ані оскарження постанов державного виконавця про повернення виконавчого листа, ані часу пред`явлення повернутого виконавчого листа до виконання знову не пізніше як за 10 червня 2019 року.

З поданих державному реєстратору документів видно, що ПАТ «Сведбанк», як клієнт, за нотаріально посвідченим договором із записом в реєстрі № 6970 відступив 28 листопада 2012 року фактору, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», права за іпотечними договорами до певного кола боржників, поіменний перелік яких узгоджений ними окремо у невід`ємному від договору додатку № 1, який наданий не був, як не подано нотаріально засвідченої виписки з цього переліку, яка б достовірно вказувала на віднесення до цього переліку саме позивача ОСОБА_10 , а сам іпотечний договір № 0318/0508/45-009-Z-1 був поданий у копії, тоді як дійсну заміну іпотекодержателя за цим договором може підтвердити згідно ст. 517 ЦК України тільки пред`явлення його оригіналу з огляду на внесені до Держаного реєстру іпотек відомості про подібну заміну іпотекодержателя на підставі зовсім іншого договору, посвідченого тим же нотаріусом Заєць І. О. із записом в реєстрі № 6972 (том 1 а.с. 51зворот).

До того ж, поданий в копії договір вже клієнт ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклав з фактором ТОВ «КІ» у простій письмовій формі, через що доказувати ним відступлення прав за іпотечним договором за ст. 78 ЦПК України ніяк не допустимо, а відомості Держаного реєстру іпотек (том 1 а.с. 52) вказують на укладення ними того ж дня, 28 листопада 2012 року, договору про такого роду відступлення, посвідченого із записом в реєстрі №2187 іншим нотаріусом Мироник О.В., яка, власне, вносила відомості до Держаного реєстру іпотек згодом 17.12.2012 одразу про обидва договори в ланцюгу відступлення прав, але ні державному реєстратору, ні суду відповідач так і не пред`явив будь-якого договору, посвідченого нотаріусом під реєстровим №2187, і всупереч порядку за ч. 4 ст. 83 ЦПК України не повідомив жодних поважних причин неможливості подати його суду, з огляду на що суд не мав можливості безпосередньо переконатися, чи дійсно охоплювалося умовами такого договору відступлення відповідачу ТОВ «КІ» прав за іпотечним договором № 0318/0508/45-009-Z-1, а також за часом використання нотаріальних бланків перевірити час набуття клієнтом прав іпотекодержателя, щоб того ж дня мати можливість дійсно передати їх фактору ТОВ «КІ».

Вартість спірної квартири на момент обтяження іпотекою у 2008 році була визначена у гривневому еквіваленті близько 60000 доларів США, після чого, готуючись до державної реєстрації переходу права власності у 2018 році, на замовлення відповідача у липні 2018 року переоцінена на рівні гривневого еквіваленту 21000 доларів США одразу з уцінкою в листопаді 2018 року після державної реєстрації для наступного продажу до гривневого еквіваленту 17000 доларів США. В той же час в листопаді 2012 року свого клієнта за умовами договору факторингу відповідач мав профінансувати не більше як на 7000 доларів США під цесію в повному обсязі вимог до позивача, якій врегулювання забезпечених іпотекою вимог пропонувалося без списання пені і штрафів, які відповідач продовжував нараховувати, з віднесенням курсової різниці повністю до ризиків позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач погоджувався з поширенням за постановами державних виконавців мораторію на дострокове звернення стягнення на іпотечну квартиру, але вважав для себе можливим без згоди позивача набути у власність цей предмет в рахунок задоволення вимог з кредитного договору, заперечуючи у цій справі своєю обізнаністю з тим, що звернення стягнення на спірну квартиру під мораторій не підпадає, що, в свою чергу, свідчить про включення періоду з 07.06.2014 до 21.06.2021 цілком до строку позовної давності, яка передбачувано для відповідача на цей час не зупинялася згідно п. 2 ч. 1 і ч. 2 ст. 263 ЦК України, а після 2013 року не переривалася. Така попередня поведінка відповідача викриває його спрямованість здобути будь-який виторг з іпотечного майна, незалежно від можливих застережень про задавненість його вимог, якими могла б скористатися позивач, за інших рівних умов, звернення відповідача в будь-якій з юрисдикційних форм захисту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє вимоги апеляційної скарги позивача та погоджується, що хоч наявність у власності позивача іншого нерухомого житлового майна у м. Кам`янському у відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України відповідач не довів, а сама позивач не стала спростовувати таку обставину, наведену серед мотивів повернення виконавчого листа за постановою державного виконавця від 23.12.2014, доводи сторін з цього приводу правомірно відхилені судом внаслідок неналежності до предмету доказування за ст. 77 ЦПК України з огляду на обов`язковість такої умови для поширення мораторію за пп. 1) п. 1 Закону № 1304-VII на об`єкти незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, що перебувають в іпотеці, до яких спірна квартира не належить. Тобто, за встановлених обставин відчуження іпотечної квартири позивача, яка виступала забезпеченням її зобов`язань за наданим в іноземній валюті споживчим кредитом, під мораторій за пп. 1) п. 1 Закону № 1304-VII не підпадало, але на випадок недостатності одержуваних стягувачем коштів від її реалізації (переоцінки) мораторій згідно підпункту 2) пункту 1 цього Закону поширювався на звернення на інше майно власника стягнення за кредитним договором відповідно до пункту 3 Закону № 1304-VII в інтересах врегулювання особливостей погашення вираженої в іноземній валюті основної суми заборгованості з порядком урахування курсової різниці та списання пені і штрафів, які нараховуються на таку заборгованість, з огляду на що для дотримання балансу інтересів кредитора та боржника на засадах справедливості набуває істотного значення, як пріоритетність способу реалізації з прилюдних торгів, так і початкова ціна за ринковою вартістю іпотечної квартири.

Доводи апеляційної скарги на необхідність виключення з рішення суду вказаного вище абзацу, не знайшли свого підтвердження при перегляді справи.

Суд першої інстанції правомірно посилався на те, що при передачі на зберігання до реєстраційної справи державним реєстратором Скороход О.О. на виконання ч. 4 ст. 9, 17 зазначеного Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у паперовій формі документів про проведену у жовтні 2018 року державну реєстрацію, серед яких за супровідним листом і внутрішнім описом (том 2 а.с. 57-59) не було звіту про оцінку предмета іпотеки на момент видання оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав, з огляду на що, суд відкинув факт подання відповідачем звіту оцінювача від 04.07.2018 для державної реєстрації набуття права власності на предмет іпотеки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в апеляційній скарзі ТОВ Кредитні ініціативи жодним чином не спростували встановлені вище судом обставини справи, що свідчить про погодження останніх з відповідними висновками.

Колегія суддів погоджується з визначеною судом першої інстанцій оцінкою листування, поданого відповідачем державному реєстратору на підтвердження дотримання ним ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Суд виходив з відсутності його оригіналів у реєстраційній справі за відомостями її внутрішнього опису, що узгоджується з повідомленням Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради листом від 17.05.2021 за № 6/2318-01.1-19/470 (том 2 а.с. 15, 239), внаслідок чого приєднані до цивільної справи його копії відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України до уваги судом братися не можуть, оскільки позивач ставить під сумнів існування оригіналу як такого, що обґрунтовано викликаний наявністю імітованого її підпису, належність якого собі позивач категорично заперечує, у графі рекомендованого поштового повідомлення для уповноваженої особи, а не в спеціально відведеному місці особистої розписки отримувача, тоді як відповідач з місцезнаходженням у центрі м. Києва, нібито, відправляє кореспонденцію з м. Чернігова, підтвердження чого подає на розгляд вже в смт. Іларіонове Синельниківського району з приводу прав на об`єкт у м. Дніпрі мешканець громади з Києво-Святошинського району Київської області, що, загалом, не має жодного розумного пояснення будь-якими поважними причинами вчинення таких дій не за місцем знаходження кредитора чи спірного нерухомого об`єкта, що співпадає з місцем перебування боржника. Тим більше, що жоден з календарних поштових штемпелів не має чіткого відбитку, щоб давав би змогу, навіть в їх сукупності, ідентифікувати відділення оператора поштового зв`язку та дату.

Як наслідок, суд правомірно не прийняв до уваги виконання відповідачем вимог ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку», дотримання яких визнається для подання відповідачем заяви державному реєстратору обов`язковим за п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в силу звернення ним стягнення не в рахунок задоволення вимог у безспірному розмірі за виконавчим листом суду, а для погашення також нових вимог з додаткових підстав, що виникли вже після розв`язання судами спору про звернення стягнення, які мають характер спору про право цивільне і підлягають обов`язковому попередньому врегулюванню.

Передбачено, що для проведення реєстраційних дій відповідач в порушення ст.ст. 17, 20, 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень договори, які вважав своїми правовстановлюючими документами, подав державному реєстратору не в оригіналах, а в копіях (деякі важкодоступні для читання), хоч під виключення, передбачені абзацом другим частини першої статті 20 цього Закону, такі документи не підпадають, що має істотне значення для належного підтвердження прав відповідача в порядку ст. 517 ЦК України.

Крім того, присудження на користь відповідача ТОВ «Кредитні Ініціативи» звернення на предмет іпотеки стягнення боргу з позивача внаслідок визнання по суду за ТОВ «Кредитні ініціативи» прав нового кредитора в основному зобов`язанні взамін первісного ПАТ «Сведбанк» не звільняє відповідача від обов`язку подати державному реєстратору такі документи, які дають змогу встановити набуття ним речових прав на нерухоме майно, інакше має слідувати відмова у державній реєстрації переходу права власності згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

А саме, обумовленість відступлення прав за іпотечним договором одночасним здійсненням відступлення права вимоги за основним зобов`язанням відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» передбачає презумпцію відступлення права вимоги за основним зобов`язанням на випадок надання доказів відступлення прав за іпотечним договором, позаяк не навпаки. В свою чергу, для правочину про відступлення прав за іпотечним договором згідно ч. 3 ст. 24 цього Закону визнається обов`язковим нотаріальне посвідчення з державною реєстрацією відомостей про це у встановленому законодавством порядку під страхом його нікчемності за ст. 220 ЦК України.

Задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом односторонніх дій іпотекодержателя з набуття права власності на предмет іпотеки під відкладальною обставиною належить згідно ст. 19 ЦК України до способів самозахисту цивільних прав, передбачених відповідним застереженням в іпотечному договорі у неюрисдикційній формі захисту, з огляду на що віднесено у ст.ст. 33, 36 Закону України «Про іпотеку» до способів позасудового врегулювання задоволення вимог іпотекодержателя, а тому з наведених мотивів недостатності поданих державному реєстратору копій договорів, суд першої інстанції правильно не прийняв, як невстановлений факт набуття відповідачем ТОВ «Кредитні Ініціфативи» права обрати собі такий спосіб самозахисту як нового іпотекодержателя, передбачений застереженнями іпотечного договору № 0318/0508/45-009-Z-1, хоч би за рішенням суду за ТОВ «Кредитні Ініціативи» і були визнані права нового кредитора в основному зобов`язанні позивача ОСОБА_10 на задоволення вимог до неї з вартості предмета іпотеки способом його реалізації з прилюдних (публічних) торгів.

Крім того, відсутність згоди позивача, як іпотекодавця, на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателя і неможливість державної реєстрації переходу права власності без окремо укладеного позивачем договору з відповідачем про задоволення вимог іпотекодержателя, що за ст. 328 ЦК України в судовій практиці визнається підставою набуття права власності, до якої за висновками Верховного Суду, викладеними 12 грудня 2018 року у постанові Великої Палати № 14-486цс18, застереження в іпотечному договорі прирівняне тільки з 14 січня 2009 року відповідно до нової редакції ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (справа № 199/1276/17), введеної з набранням чинності Законом № 800-VI від 25.12.2008, який у часі згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України не має зворотної дії на укладений 23 травня 2008 року іпотечний договір, а заперечення відповідачів з посиланням на достатність наявності застереження в іпотечному договорі засновані на раніше викладених Верховним Судом висновках, від яких Велика Палата у цій постанові відступила.

З`ясовані обставини переконали як суд першої інстанції так і колегія суддів апеляційної інстанції, в проведенні державної реєстрації права приватної власності іпотекодержателя на предмет іпотеки без належної оцінки його вартості на цей момент на підставі документів, які не давали змоги встановити набуття відповідачем речових прав, про що службовою особою органу місцевого самоврядування з порушенням п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виданий правовий акт індивідуальної дії у формі рішення про державну реєстрацію права всупереч п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 24 цього Закону без спрямованості дій іпотекодержателя на реальне настання обумовлених цим рішенням правових наслідків позасудового врегулювання згідно ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», що потягло вибуття майна з володіння власника не з її волі іншим шляхом, на підставі чого у відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України по суду підлягає скасуванню визнане незаконним рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки повністю за аналогією з ч. 1 ст. 21 цього Кодексу одночасно з витребуванням цього майна від добросовісного набувача згідно ст. 388 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного способу захисту порушеного права в частині витребування майна на підставі ст. 388 ЦК України не заслуговують на увагу з урахуванням вищевказаних висновків.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ Кредитні Ініціативи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду 1 інстанції, а зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: