Справа № 469/416/18
2/469/52/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2021 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини,
в с т а н о в и в :

Позивач 03 травня 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 02 від 10 січня 2013 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Чапаєвською сільською радою Березавнського району Миколаївської області, посилаючись на те, що сторони 26 травня 2001 року уклали шлюб, який розірвано рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року за позовом ОСОБА_2 (шлюбне прізвище ОСОБА_4 ), яка у позовній заяві про розірвання шлюбу вказала, що сторони не мають спільних дітей.
Позивач посилається на те, що сторони не проживали разом з 2009 року, він проживав у іншому місці та не є біологічним батьком дитини; про те, що його записано батьком дитини, позивач довідався у 2018 році при зверненні до нього державного виконавця з приводу несплати аліментів на утримання ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 23 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 01 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання сторони не з`явились, від представника позивача адвоката Березюк О.С. О.С. 15 вересня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог та ухвалення заочного рішення; відповідач ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на виключення позивача з актового запису про народження дитини даних про батька дитини.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч.2 і 3 ст.5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно зі ст.7 Конвенції ООН про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
За змістом ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.
Згідно зі ст 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Згідно зі свідоцтвом про одруження, ОСОБА_1 26 травня 2001 року у селищній раді н.п.Підкамінь Бродівського району Львівської області уклав шлюб із ОСОБА_2 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_4 (а.с.9).
Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_6 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_7 (а.с.12).
Копією свідоцтва про народження підтверджено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.10).
Зважаючи на те, що дитина ОСОБА_3 народилась до розірвання шлюбу сторін, позивач відповідно до приписів ч.2 ст.122 СК України записаний батьком дитини у актовому записі про її народження.
Спільну заяву про невизнання ОСОБА_1 батьком дитини, як це передбачено ч.3 ст.122 СК України, сторони до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавали, заяви про визнання батьком дитини іншої особи до суду не надані.
Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-14).
Перевіркою відомостей системи діловодства Березанського районного суду Миколаївської області (система Д-3) встановлено, що зазначене рішення сторонами не оскаржувалось та набуло законної сили; заяви про його перегляд до суду не надходили.
Згідно з частинами 1, 2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 12 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
ДНК-тест (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.
Отже, підставою для категоричного висновку про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною може бути висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2018 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 у справі призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза, оплату за проведення якої покладено на позивача ОСОБА_1
11 жовтня 2018 року до суду надійшло клопотання судового експерта №775 від 05 жовтня 2018 року про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи або явку сторін та дитини до експертної установи 11 листопада 2018 року об 11.00 год., та рахунок для оплати за проведення експертизи (а.с.40-42), копії яких отримано сторонами 19 жовтня 2018 року /(а.с.45-46).
Відповідач ОСОБА_2 надала експертові клопотання про перенесення дати відбору для проведення експертизи на інший строк (а.с.47).
28 грудня 2018 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №775 від 17 грудня 2018 року, оскільки зразки біологічного матеріалу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надходили, для проведення відбору порівняльних зразків 01 листопада 2018 року до Миколаївського НДЕКЦ МВС України з`явився лише ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не з`явилися; завіреної копії документа, що засвідчує оплату рахунку за проведення експертизи, не надходило; відбір порівняльних зразків не проводився, у зв`язку із чим відповідно до п.8 ст.72 ЦПК України проведення експертизи неможливе (а.с.49).
23 вересня 2019 року суд повторно направив матеріали справи експертові для проведення експертизи, виходячи з того, що клопотання представника позивача про проведення експертизи задоволене судом та не є відкликаним, а ухвала суду про проведення експертизи не виконана, та враховуючи, що клопотання ОСОБА_2 про признасення експертного відбору зразків на інший день експертом не розглянуте (а.с.64).
14 січня 2020 року до суду надано клопотання експерта про надання зразків біологічного матеріалу або забепечення явки сторін та дитини разом до експертної установи для відбору зразків 28 січня 2020 року об 11.00. год. та оплати рахунку за проведення експертизи (а.с.71-72).
Відомостями про обізнаність сторін з датою явки до експертної установи для відбору зразків суд не володіє.
07 квітня 2020 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №1409 від 26 березня 2020 року, з якого вбачається, що зразки біологічного матеріалу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надходили, для проведення відбору порівняльних зразків 28 січня 2020 року до Миколаївського НДЕКЦ МВС України зазначені особи не з`явилися; відбір порівняльних зразків не проводився, у зв`язку із чим відповідно до п.8 ст.72 ЦПК України проведення експертизи неможливе (а.с.67).
За відсутності відомостей про належне повідомлення сторін про дату, місце, методику відібрання біологічних зразків для проведення експертизи суд не вбачає підстав для застосування передбачених статтею 109 ЦПК України наслідків ухилення від участі в експертизі.
На підтвердження окремого проживання сторін позивачем надано акт КП ДЄЗ Пілот від 27 березня 2018 року про його проживання з 2010 року за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).
Разом з тим, зазначений документ, за відсутності інших доказів, не може беззаперечно свідчити про відсутність між сторонами сімейних стосунків.
Таким чином, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б спростували презумпцію батьківства позивача щодо малолітньої ОСОБА_3 позивачем суду не надано.
З огляду на викладене, за відсутності інших доказів, які б засвідчували відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.
На підставі ч.ч.1, 4, 5 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Оскільки визнання відповідачем позову за недоведеності відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною, а також за відсутності заяв про визнання батьківства іншої особи призведе до порушення прав дитини на сім"ю та батьківське утримання і виховання, суд не приймає визнання позову ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 24 вересня 2021 року.

Суддя: