Справа № 459/775/21 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я.
Провадження № 22-ц/811/1475/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області в складі судді Отчак Н.Я. від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 22 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалити нове рішення, яким цю заяву задовольнити.

Вказує, що з висновками суду він не згідний, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що безумовно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, оскільки вже майже рік ОСОБА_2 не виконує рішення Червоноградського міського суду від 29.04.2020р. по справі №459/142/20 про стягнення з нього 2 100 дол. США, що станом на 29.04.2020р. становило 56 784 грн. як і рішення Червоноградського міського суду від 05.05.2020р. по справі №459/404/20 яким витребувано від ОСОБА_2 в його користь автомобіль Ауді А6 2000 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля Ауді А6 2000 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу. Більше того, вказані кошти та майно ОСОБА_2 не повертає йому ще з 2013р. Зважаючи на таку поведінку ОСОБА_2 який ні в добровільному порядку ні в примусовому порядку не повертає йому майно та кошти, лише шляхом звернення стягнення на його майно, а саме на його частку у названій квартирі можна буде виконати рішення про стягнення з нього цих 8 000 дол. США (221 200 грн. еквівалент на день подання позову). Розуміючи те, що на його майно може бути звернуто стягнення ОСОБА_2 , щоб уникнути цього ще до винесення судового рішення, може відчужити свою частку третім особам, що в подальшому навіть за позитивного рішення суду для нього його неможливо буде виконати. Таким чином вважає, що у даній справі наявні всі підстави за яких накладення арешту на майно для забезпечення позову допускається.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності зважаючи на те, що учасники справи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 149, ч.3 ст. 150, ч.1 ст. 153, ст. 247 ЦПК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. по справі №381/4019/18, та відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №243939315 від 11.02.2021 р., квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності, у рівних частках, належить ОСОБА_2 (відповідачу) та ОСОБА_3 . Суд зазначив, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Суд вказав, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення та ризик настання негативних наслідків у випадку незабезпечення позову випливає з фактичних обставин справи. Саме наявність таких сукупних обставин дає можливість вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Суд не приймав до уваги доводи позивача про те, що вартість 1/2 частки квартири, на яку він просить накласти арешт, є співмірною розмір майнової шкоди у сумі 221 200, грн., оскільки відсутні будь-які належні докази дійсної вартості майна. Окрім цього, суд звернув увагу на те, що саме посилання позивача в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення вказаної заяви. За таких обставин, виходячи з обсягу поданих позивачем доказів, які на його думку підтверджують існування між сторонами спору та відсутності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення, суд не вбачав правових підстав для забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно, оскільки позивачем не доведена відповідність та співмірність виду забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, який просить застосувати та таке подане без надання достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Таким чином, у задоволенні заяви про забезпечення позову суд відмовив.

Колегія суддів, перевіряючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги вважає, що судом при постановленні такої ухвали не дотримано вимог закону, обставини ж які суд вважав встановленими не доведені.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Цявимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що заява про забезпечення позову підлягала до задоволення та безпідставно була відхилена судом першої інстанції.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, 18.03.2021 ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив:

- стягнути з відповідача на його користь 221 200 грн. завданої йому майнової шкоди що згідно офіційного курсу НБУ станом на день підписання позову 17.03.2021 становить 8 000 дол. США, уточнивши цей розмір на день вирішення справи з урахуванням діючого курсу НБУ.

В обґрунтування позову вказував на те, що заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.05.2020 року його позов задоволено та вирішено витребувати від ОСОБА_2 в його користь автомобіль Ауді А6 2000 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вказане рішення набрало законної сили та постановою державного виконавця Червоноградського МВ ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 27.08.2020 року було відкрито виконавче провадження. Вказує, що рішення до цього часу не виконано, оскільки вказаний автомобіль є фактично втрачений через незаконні дії відповідача, що вбачається з матеріалів кримінального провадження. Вказує, що внаслідок незаконних дій ОСОБА_2 йому завдана матеріальна шкода на суму вартості автомобіля Ауді А6 2000 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , який був придбаний ним за 8000 доларів США, що станом на 17.03.2021 року відповідно до курсу НБУ становить 221200грн.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 .

В обґрунтування вказаної заяви покликається на те, що відповідач у даній цивільній справі завдав йому майнову шкоду на суму вартості автомобіля Ауді А6 2000 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , який був придбаний ним за 8 000,00 доларів США, що станом на 17.03.2021 р., відповідно до курсу НБУ становить 221 200,00 грн.. Зазначає, що відповідач у шахрайський спосіб заволодів його коштами (справа №459/142/20) та майном (№459/404/20), не повертає їх, тим самим ухиляється від виконання рішень судів по цих справах, а оскільки сума майнової шкоди є значною, а тому на його думку існує реальна небезпека того, що у випадку позитивного рішення для нього у даній справі, відповідач також буде ухилятись від виконання рішення суду. Вважає, що для ефективного захисту та поновлення його порушених прав і виконання рішення суду по даній справі, у даній справі необхідно накласти арешт на майно відповідача, при цьому зазначивши, що ціна позову у розмірі 221 200,00 грн. є співмірною із вартістю 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

Із матеріалів, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, зокрема, позовної заяви, апеляційної скарги, вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується стягненнягрошових коштів. Вказаного сторонами не заперечувалось.

З наданої позивачем копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №243939315 від 11.02.2021 р., вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності, у рівних частках, належить ОСОБА_2 (відповідачу) Ѕ та ОСОБА_3 Ѕ .

З вказаної інформаційної довідки, також, вбачається, що вартість квартири становить 102152 грн.

Тому, слід вважати, що захід забезпечення позову, про вжиття якого просить позивач, стосується та співмірний позовним вимогам, а саме позов заявлений про стягнення коштів на загальну суму 221200 грн., накладення ж арешту на Ѕ квартири, яка належить відповідачу, вартістю 51079,50 грн. (вартість цілої квартири 102159грн.) забезпечить виконання можливого рішення суду про задоволення позову про стягнення вказаної суми.

Будь-яких доказів про те, що вартість частки квартири належної відповідача є значно більшою та є не співмірною із позовними вимогами, як помилково вважав суд першої інстанції, у матеріалах справи, немає.

Також, арешт, який просить накласти позивач стосується виключно майна відповідача, не стосується прав та інтересів інших осіб, оскільки Ѕ квартири за адресою АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_2 на праві особистої власності, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 33).

Крім цього, невжиття такого заходу слід вважати ставить під загрозу можливість виконання потенційного рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідачем, якому належить Ѕ квартири можуть вживатися заходи щодо унеможливлення виконання чи істотного утруднення виконання такого рішення шляхом відчуження частки квартири, зміни форми власності, видозміни об`єкту нерухомості, тощо. Зокрема, як вбачається навіть із доводів самого позивача, відповідач ухиляється від виконання рішень судів про повернення майна та коштів протягом тривалого часу та спори між ними тривають з 2013 року. Тобто слід вважати, що у даному випадку, зважаючи на попередній досвід спорів та стосунків, є загроза того, що відповідач може намагатися не виконувати рішення суду про задоволення позову у випадку ухвалення такого, що відповідно слід вважати загрозою, яка обґрунтовано вказує на необхідність вжиття заходів забезпечення.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову із усіма його юридичними наслідками, тобто істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся в суд, колегія суддів вважає, що наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 .

Зважаючи на вказане слід вважати доводи заяви та апеляційної скарги обґрунтованими та такі слід задовольнити.

Оскаржувану ж ухвалу слід скасувати з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 22 березня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Червоноградським МВ УМВС України у Львівській області 31 січня 2002 року, місце проживання АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий Червоноградським МВ ГУ МВС України у Львівській області 18 жовтня 2010 року., місце проживання АДРЕСА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра