Справа № 127/7816/21

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
02 листопада 2021 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
судді Ганкіної І.А.,
за участю секретаря Жигарової Д.О.,
без участі сторін по справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк» про усунення перешкод в користуванні власністю,-
Ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Також зазначає, що не подавав заяву про вступ у спадщину та не приймав спадщину за померлою ОСОБА_2 .. Крім того, ч. 4 ст. 1281 ЦК України встановлено, що кредитор, який не пред`явив свої вимоги до спадкоємців у визначені строки, позбавляється права вимоги. Ст. 257 ЦК України визначено загальний строк позовної давності у три роки. Згідно ж ст. 267 ЦК України пропуск такого строку є підставою для відмови у позові. З моменту смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 пройшло більше 6 років. Тобто АТ "Дельта Банк" двічі пропустив строк для пред`явлення будь-яких вимог за кредитним договором № 31.3ВН/64/07-Склн від 27.07.2007р., який є припиненим в силу смерті ОСОБА_2 та вимог ст. 608, 1281 ЦК України.
Згідно ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Оскільки кредитний договір є припиненим, то і припиненим є договір іпотеки № 31.3ВН/64/101/07-Склн від 27.07.2007р. Вважає, що договір іпотеки порушує його права як власника та є перешкодою у здійсненні права користування та розпоряджання моїм майном, тому звернувся до суду з позовом щодо усунення перешкод в розпорядження земельною ділянкою, шляхом припинення кредитного та іпотечного договору, та скасування запису про іпотеку.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Горобець Д.Г. в судове засідання, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в разі відсутності відповідача просить розглянути справу в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Відповідач в особі АТ «Дельта-Банк» в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за допомогою електронного поштового зв`язку.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
27 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Кредитпромбанк" було укладено договір іпотеки № 31.3ВН/64/101/07-Склн, згідно якого дана земельна ділянка передана в іпотеку як забезпечення виконання кредитного договору № 31.3ВН/64/07-Склн від 27.07.2007р., укладеного між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 (а.с. 3-5, 6-10, 11-13). .
27 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Кредитпромбанк" було укладено договір іпотеки № 31.3ВН/64/101/07-Склн, згідно якого дана земельна ділянка передана в іпотеку як забезпечення виконання кредитного договору № 31.3ВН/64/07-Склн від 27.07.2007р. (а.с. 14-16, 17, 18).
До кредитного договору та договору іпотеки були укладені додаткові договори, однак предмет іпотеки залишився незмінним.
26 червня 2013 р. між ПАТ "Кредитпромбанк" та АТ "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого право вимоги по кредитному договору № 31.3ВН/64/07-Склн від 27.07.2007р. та договору іпотеки № 31.3ВН/64/101/07-Склн від 27.07.2007р. перейшло від ПАТ "Кредитпромбанк" до АТ "Дельта Банк" (а.с.65-67).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.19).
22 січня 2015 року ОСОБА_1 було повідомлено АТ "Дельта Банк" про смерть дружини ОСОБА_2 (а.с.48).
Згідно матеріалів нотаріальної справи №118/15, заведеної після смерті ОСОБА_2 претензії щодо спадкового майна заявив АТ «Дельта Банк» (вимога кредитора) а.с.62.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд зазначає, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).
Як вбачається зі змісту кредитного договору строком виконання основного зобов`язання за п.1.1 кредитного договору № 31.3ВН/64/07-Склн від 27.07.2007р. є 22.02.2022 року (а.с.3).
Відповідно до ст.190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Спадкоємці ж успадковують майно, тобто речі, права та обов`язки спадкодавця.
При цьому, спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто не майна чи речей, а саме прав і обов`язків відповідно до норм ст.1216 ЦК України.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, яким є день смерті, і не припинилися внаслідок його смерті за ст.1218 ЦК України). Внаслідок смерті спадкодавця не входять до складу спадщини та припиняються обов`язки особи як боржника, лише зобов`язання, яке є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 статті 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.
За змістом статті 1281 ЦК України (станом на час дії), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
При цьому, ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.
Така вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.
Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням частини другої статті 1281 ЦК України.
На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.
Згідно матеріалів нотаріальної справи спадщина після смерті ОСОБА_2 прийняли донька померлої ОСОБА_3
ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовився на користь доньки (а.с.79). По справі в якості відповідача, третьеої особи спадкодавця позивачем не залучено.
Отже, кредитне зобов`язання припинено не було, до спадкоємця ОСОБА_3 перейшли правата обов`язки боржника за кредитним зобов`язанням.
Підстав для припинення кредитного зобов`язання за кредитним договором№ 31.3ВН/64/07-Склн від 27.07.2007р. не має, в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.
Щодо вимоги про визнання припиненим іпотечного договору, суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Крім того, згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до інформації та відомостей з реєстрів обтяжень, вищий пріоритет має Позивач.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимогами ст. 346 ЦК України визначено підстави припинення права власності, в тому числі й в разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.В силу з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.
Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.
Суд звертає увагу, що укладаючи іпотечний договір № 31.3ВН/64/07-Склн, позивач, як іпотекодавець (майновий поручитель), шляхом вільного волевиявлення прийняв на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням позичальником ( ОСОБА_2 ) умов кредитного договору та настання відповідних несприятливих для нього наслідків у разі невиконання основного зобов`язання боржником, добровільно обмеживши своє право власності на предмет іпотеки у встановлений чинним законодавством спосіб.
Кінцевим строком дії кредитного договору № 31.3ВН/64/07-Склн від 27.07.2007р визначено 26.07.2022 року, що відповідає строку дії договору іпотеки.
У свою чергу, підстави припинення іпотеки передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених законом.
Суд наголошує, що положеннями наведеного вище спеціального Закону щодо врегулювання правовідносин іпотеки визначено вичерпний перелік підстав для припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України, жодної з яких позивачем у заявленому позові не наведено.
Укладаючи договір іпотеки, позивач ОСОБА_1 свідомо та у визначений законодавством спосіб обмежив своє право власності на предмет іпотеки та передбачив ймовірність звернення стягнення на належне йому майно у примусовому порядку, а тому наявність або відсутність волевиявлення кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки жодним чином не впливає та не порушує прав іпотекодавця.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Як вбачається із матеріалів спадкової справи померлої ОСОБА_2 , чоловік ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 не подавали заяву про вступ у спадщину та не приймали спадщину за померлою ОСОБА_2 (а.с. 79,80,82), однак кредитором заявлено право вимоги на спадкове майно, оскільки боргові зобов`язання боржника перед кредитором не виконанні в повному обсязі.
Таким чином, судом встановлено, що укладення договору іпотеки №31.3ВН/64/07-Склнвід 27.07.2007 р. біло результатом вільного волевиявлення його сторін. Кредитні зобов`язання не виконані, заборгованість не погашена, а отже за кредитором зберігається право на задоволення своїх матеріальних претензій за рахунок іпотечного майна. Враховуючи зазначене, суд не вбачає доведеності чинення незаконних перешкод позивачу у розпорядженні його власністю, та підстав для визнання іпотечного договору № 31.3ВН/64/07-Склн припиненим та скасування запису про іпотеку. №13442151, що є похідним від позовної вимоги щодо визнання іпотечного договору припиненим.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 2,4,16,529, 593, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 141, 264, 265, 268, 273 - 274, 280 - 283 ЦПК України, суд ,-
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач АТ «Дельта-Банк», адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б.

СУДДЯ І.А. Ганкіна