Справа № 591/6242/21
Провадження № 2/591/2707/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Синецької І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2021 року він дізнався про наявність оспорюваного виконавчого напису. Вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки заборгованість позивача перед відповідачем могла виникнути в 2012 році за договором приєднання публічною офертою, тоді як виконавчий напис нотаріуса вчинений 25 вересня 2020 року, тобто з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», тому сума боргу не є безспірною.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за № 17271 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 25050 грн 00 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня 2021 року вжито заходи забезпечення позову.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 01 листопада 2021 року.

26 жовтня 2021 року до суду надійшло клопотання ТОВ «Фінпром маркет» про врегулювання спору за участю судді, заява про визнання позовних вимог та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Однак, до заявлених клопотань додано докази направлення іншим учасникам справи лише копії клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, тому інші заявлені клопотання не можуть бути прийняті судом до уваги та підлягають поверненню без розгляду. До того ж, клопотання про врегулювання спору за участю судді та заява про визнання позовних вимог за своїм змістом є взаємовиключними, тому незрозумілою є позиція відповідача щодо суті спору, ураховуючи, що відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання.

В судове засідання учасники справи не з`явились. Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стадника С.В. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач ТОВ «Фінпром маркет», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву чи пояснення щодо позову у встановлений судом строк не подали.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» та ТОВ «Фінпром маркет» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги до позичальників, зазначених у додатку № 1 до цього договору, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 033-038059/12-00938-вкл-к від 13 грудня 2012 року (а.с. 90-92, 93-95).

25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за № 17271, за яким було запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним договором № 033-038059/12-00938-вкл-к від 13 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 , правонаступником за яким є ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет», правонаступником за яким є ТОВ «Фінпром маркет» (а.с. 84).

Постановою заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Товарніченко Є.А. від 17 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса (а.с. 10), постановою від 17 серпня 2021 року в рамках цього ж виконавчого провадження накладено арешт на грошові кошти боржника (а.с. 11), а постановою від 19 серпня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 12).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 25 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 вересня 2021 року витребувано у ТОВ «Фінпром маркет» копію договору, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» та інші документи, що були подані до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича для вчинення виконавчого напису нотаріуса, а саме копію заяви про видачу виконавчого напису з додатками та копію виконавчого напису № 17271, виданого 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 27 вересня 2021 року (а.с. 49), проте станом на 01 листопада 2021 року ухвала суду не виконана.

Крім того, з поданих на виконання державному виконавцю документів вбачається, що копія кредитного договору № 033-038059/12-00938-вкл-к від 13 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 , правонаступником за яким є ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет», правонаступником за яким є ТОВ «Фінпром маркет», на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис відповідачем також подана не була.

Відповідно до частини 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

У заяві від 21 жовтня 2021 року відповідач посилається на неможливість подати докази у встановлений судом строк. Однак, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження поважності причин неможливості виконати ухвалу суду у визначений судом строк, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що докази не подано з неповажних причин.

Ураховуючи, що відповідачем не надано доказів того, що укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет», правонаступником якого є ТОВ «Фінпром маркет», та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.

Вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказаних висновків дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на його користь підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 1362 грн 00 коп., за подання позовної заяви 908 грн 00 коп. (а.с. 26) та за подання заяви про забезпечення позову 454 грн 00 коп. (а.с. 29).

Представником позивача заявлено також клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. На підтвердження витрат надано копії договору про надання правової допомоги № 1 від 25 серпня 2021 року, розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи та копію квитанції від 25 серпня 2021 року про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Стадника С.В. на виконання умов договору 6000 грн (а.с. 15, 16, 17).

26 жовтня 2021 року відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з підстав того, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі є неспівмірними зі складністю даної справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У той же час, виходячи з характеру спірних правовідносин, складності справи, виду правничої допомоги та часу, витраченого адвокатом на надання юридичних послуг, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, є завищеним, ураховуючи, що згідно розрахунку суми судових витрат адвокатом не надано такої правової допомоги як складання відзиву на позовну заяву у зв`язку з його неподачею відповідачем, тому клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. За таких обставин, на підставі ст.ст. 133, 137 ЦПК України, з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Фінпром маркет» на користь позивача у сумі 4500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 17271 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором № 033-038059/12-00938-вкл-к від 13 грудня 2012 року на загальну суму 25050 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1362 грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Михайла Стельмаха, буд. 9 А, оф. 204, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5.

Третя особа: Зарічний відділ державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), адреса: 40020, м. Суми, просп. Курський, буд. 6.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2021 року.

Суддя А.С. Северинова