ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6654/21 Справа № 210/4167/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

третя особа- Криворізька державна нотаріальна контора ГТУЮ в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року, ухвалене суддею Літвіненко Н.А. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Криворізька державна нотаріальна контора ГТУЮ в Дніпропетровській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та позбавлення права на обов`язкову частку в спадщині.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,3 м. кв.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 . На день смерті матері батько постійно проживав в спадковій квартирі і після її смерті продовжував проживати, а тому він фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3 в порядку ст.1268 Цивільного кодексу України.

Таким чином після смерті її батька ОСОБА_4 залишилася спадщина нерухоме майно це квартира АДРЕСА_1 загальною площею 55,3 м. кв.

Вона є спадкоємцем за заповітом та законом майна після смерті батька.

Після смерті батька ОСОБА_4 , вона фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті батька і на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем в спадковій квартирі.

Цей факт встановлений рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №210/1301/14-ц, провадження № 2-о/ 210/35/14 від 01 липня 2014 року де в рішенні зазначено те, що «Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 ».

Також її батько за життя склав на неї заповіт, що був посвідчений у встановленому законом порядку приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Логонюк А.А., 30 листопада 2007 року №3372. За цим заповітом батько заповів все своє майно ОСОБА_1 .

Після смерті батьків вона опинилася в тяжкому матеріальному, моральному та фізичному стані. Почала сильно хворіти. Це стало причиною пропуску нею строку для вступу у спадщину за заповітом.

24 січня 2012 року вона змушена була звернутися з заявою до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори про відкриття спадкової справи, але 21.01.2012 року державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де вказано те, що відмовити ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало її батькові - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустила строк прийняття спадщини.

30.03.2012 року ОСОБА_5 , державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, яка знаходиться у м.Кривому Розі, вул.Постишева, 1 винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де вказала на те, що звернулась - ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , - ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , що на момент смерті був зареєстрований у АДРЕСА_2 , частину якої він фактично прийняв, але юридично не оформив після смерті своєї дружини - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Логонюк А.А. 30 листопада 2007 року за реєстром №3372, згідно якого усе належне майно заповідав ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.01.2012 року вих. № 61/02-14 у зв`язку з тим, що пропустила строк прийняття спадщинипісля смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ст.1241 п.1 Цивільного кодексу України, ОСОБА_2 , 1950 року народження, має право на обов`язкову долю у спадщині після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкоємці неодноразово викликалися до Третьої криворізької державної нотаріальної контори для вирішення питань стосовно оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , але до нотаріальної контори вдвох так і не з`явилися, що підтверджує суперечку між ними, щодо поділу спадкового майна.

Відповідно до чинного законодавства відмова може бути оскаржена до суду м.Кривого Рогу за місцем знаходження нотаріальної контори.

На підставі ст.З ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

20.09.2012 року ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до ОСОБА_1 про на визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом, але 23 січня 2013 року Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №408/5149/12, провадження №2/210/210/13 виніс рішення, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом в повному обсязі.

01 липня 2014 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу прийняте рішення про встановлення факту проживання спадкоємця ОСОБА_1 однією сім`єю з спадкодавцем ОСОБА_4 - померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

28 квітня 2015 року позивач знову звернулася до Третьої криворізької держаної нотаріальної контори, розташованої за адресою: вул.Вадима Гурова, 1, м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру яка належала її покійному батькові на правах приватної власності, але державний нотаріус Рикова Тетяна Валентинівна їй повідомила, що згідно ст.1241 п.1 Цивільного кодексу України, з заявою від 26.02.2008 року за №167 звернулась її сестра по батькові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та відкрита спадкова справа за №104, яка має право як спадкоємець на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатна за віком.

28 квітня 2015 року за вих. №465/02-31 державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Риковою Тетяною Валентинівною винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на квартиру, яка належала її батькам - ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , а частина її матері - ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті якої батько вступив в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що між нею - спадкоємцем за заповітом та спадкоємицею за законом на обов`язкову частку у спадщині з відповідачем ОСОБА_2 виникла суперечка.

В зв`язку з тим, Позивач ОСОБА_1 знову змушена звернутися з позовною заявою до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для захисту своїх конституційний, цивільних та матеріальних прав до Відповідача ОСОБА_2 так як, вона умисно відмовляється з`являтися разом з нею до державної нотаріальної контори для врегулювання спірних питань та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом. Хоча її повідомляли неодноразово, як в письмовому вигляді та в телефонному режимі про виклик до держаного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але вона в категоричній формі відмовляється, чим порушує її конституційне, цивільне та матеріальне право на отримання свідоцтва про право на спадщину по заповіту.

Крім того, вона повторно звернулася із заявою до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на спірну квартиру на належну їй частку спадщини без сестри.

12 червня 2015 року Третя криворізька державна нотаріальна контора надала лист-роз`яснення про те, що державним нотаріусом позивачу та іншому спадкоємцю за законом ОСОБА_2 було призначено дату видачі свідоцтва про право спадщини по закону на квартиру, а саме їй ѕ частини квартири за заповітом, а ОСОБА_2 на Ѕ частку квартири, згідно ст.1241 Цивільного кодексу України, проте за отриманням свідоцтв на призначену дату ОСОБА_2 умисно без всяких причин не з`явилась та не з`являється, у зв`язку з тим, що між ними є суперечки. Державний нотаріус пояснив, що у разі недосягнення згоди, рекомендує звернутися до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, належно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). (У випадку сестри Відповідача ОСОБА_2 обов`язкова частка повинна становити ј квартири). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений, або позбавити право на спадщину судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

У Відповідача ОСОБА_2 були погані відносини з померлими батьками вона їх не підтримувала, не брала участі у матеріальній підтримки, їх не доглядала, не надавала коштів на покупку продуктів харчування, через похилий вік на покупку ліків через тяжку хворобу та на поховання померлих.

Також відповідач ОСОБА_2 ніколи не проживала у спадковій квартирі ані на день смерті батьків, ані до того досить тривалий час, не цікавилася їхнім станом здоров`я та не надавала матеріальної підтримки. Відповідач має погане ставлення і до неї Позивача, умисно перешкоджає в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом та заважає державному нотаріусу завершити спадкову справу. Так як умисно не з`являється до нотаріальної контори за викликом нотаріуса, явно бажає її смерті.

Згідно частини 5 статті 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомога спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В даному випадку ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, яка потребувала допомоги, полягає в її умисній бездіяльності.

Померлий перебував у безпорадному стані, що зумовлений похилим віком та тяжкою хворобою, внаслідок чого він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивач тривалий час опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала допомогу спадкодавцеві.

Відповідач ОСОБА_2 не є інвалідом, а є лише пенсіонером за віком та отримує щомісячно пенсію, проживає у своїй квартирі.

На протязі більше десяти років проходить спір з Відповідачем за спадкове нерухоме майно, а саме спірну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 55,3 м. кв.

В спірній квартирі ніхто не зареєстрований, в зв`язку з відсутністю Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом, тому у Позивача відсутній комунальний код з ТОВ «Ново Ком» для проведення сплати комунальних платежів, на сьогоднішній день мається заборгованість за комунальні платежі в розмірі більше 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

Відповідач ОСОБА_2 умисно не бажає проводити плату за комунальні платежі та не бажає отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка коли були живі батьки умисно не надавала матеріальної підтримки та не підтримувала родинних стосунків, а бажала щоб їхні батьки померли, так як у них з Відповідачкою нема рідних стосунків та не бажає їх налагодити.

Отже, є законні підстави для усунення Відповідача ОСОБА_2 від обов`язкової частки у спадщині після смерті спадкодавця батька ОСОБА_4 - померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Просила визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 55,3 м.кв., житловою площею 36,3 м.кв. по АДРЕСА_2 .

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ві 01 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити її позовні вимоги.

При цьому, скаржник зазначає, що спадкова справа відкрита в Третій державній нотаріальній конторі, однак отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через органи нотаріату неможливо через дії Відповідача, яка своїми умисними діями всіляко перешкоджає проведенню такої процедури, навмисно не зявляється до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Наголошує на тому, що є рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 23.01.2013 року, яким ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на Ѕ частку спірної квартири в порядку спадкування за законом.

Позивач, наголошує на тому, що вона в суді доводила наявність підстав для усунення Відповідача від права спадкування, оскільки сестра не брала участі в утриманні батьків, не брала участі у їх похованні, на протязі багатьох років не підтримувала з батьками стосунків, відверто демонструвала зневагу до батьків, у зв`язку з чим їх батько склав на неї заповіт на все належне йому майно, залишивши сестру без спадкового майна.

Окрім того, позивач наголошує на тому, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог визнав за нею право власності лише на Ѕ ч. спірної квартири, а не на ѕ частки, як встановлено законом, що вказує на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та ухвалив незаконне судове рішення.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

Відповідачем ОСОБА_2 09.08.2021 подані пояснення на апеляційну скаргу, а 10.08.2021 року подані доповнення до пояснень від 09.08.2021, доказів про направлення, яких позивачу не надано.

12.10.2021 на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з находженням її представника, адвоката Тимофєєва А.Сю за межами міста Кривого Рогу та неможливістю прибути вчасно в судове засідання, від підтримання, якого в сукдовому засіданні Позивач відмовилась, просила провести судовий розгляд за відсутності її представника.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 , яка у повному обсязі підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміни в частині визначеної судом частки, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними сестрами.

Їх батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.07.1993 року №Дз 704 належала квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 .

На день смерті матері позивача батько позивача постійно проживав в спадковій квартирі і після її смерті продовжував проживати, а тому він фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3 в порядку ст.1268 ЦК України.

За життя ОСОБА_4 30.11.2007 року склав заповіт, за яким заповів все своє майно ОСОБА_1 .

Після смерті батька ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,3 м. кв.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2010 року ОСОБА_8 визначено додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2011 року ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом відмовлено.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08.2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку , достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті батька і на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем в спадковій квартирі. Цей факт встановлений рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07. 2014 року.

24.01.2012 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 24.01.2012 року державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. винесла постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало її батькові - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з тим, що нею пропущено строк прийняття спадщини.

30.03.2012 року державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикова Т.В. винесла постанову про відмову ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що між спадкоємцями виникла суперечка, але ОСОБА_2 має право на обов`язкову долю у спадщині після смерті ОСОБА_4 .

Згідно ст.1241 п.1 ЦК України ОСОБА_2 , 1950 року народження, на день складання заповіту ОСОБА_4 та на день смерті спадкодавця має право на обов`язкову долю у спадщині після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.02.2008 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як така, що має право як спадкоємець на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатна за віком. У видачі свідоцтва про право на спащину ОСОБА_2 було відмовлено, так як між спадкоємцями є спір.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.01.2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом в повному обсязі.

28.04.2015 року нотаріусом Третьої криворізької держаної нотаріальної контори Риковою Т.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала її батькам - ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , а частина її матері - ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті якої батько вступив в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що між нею - спадкоємцем за заповітом та спадкоємицею за законом на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_2 виникла суперечка.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі наданих сторонами доказів виходив з того, що відсутні підстави для усунення відповідача ОСОБА_2 від обов`язкової частки у спадщині після смерті спадкодавця батька ОСОБА_4 - померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки твердження Позивача про те, що її сестра ОСОБА_2 батьків не підтримувала, не брала участі у матеріальній підтримці, не доглядала батьків, не надавала коштів на покупку продуктів харчування, через похилий вік на покупку ліків через тяжку хворобу та на поховання померлих - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а саме не погоджується з визначеною судом за Позивачем часткою спадкового майна, з огляду на таке.

Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 - батьки сторін по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Батьки сторін були співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ( а.с.4).

Таким чином, після смерті батьків відкрилася спадщина на вищеназваний об"єкт нерухомості.

Батько ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований та прописаний в спірній квартирі.

Позивач та відповідач після смерті матері не зверталися до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини, отже фактично на підставі ст.1268 ч.3 ЦК Україну спадщину після смерті дружини прийняв її чоловік ОСОБА_4 , який за життя залишив заповіт від 13.11.2007 року, яким все належне йому майно заповідав донці ОСОБА_1 .

На час відкриття спадщини після смерті батька позивач ОСОБА_2 була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку ( 57 років). У встановлений законом 6-ти місячний термін вона звернулась до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини, а ОСОБА_1 з відповідною заявою до нотаріальної контори не звернулась.

Вищеназвані обставини встановлені рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15.08.2011 року у цивільній справі №2-147/11/0408 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в у порядку спадкування за законом та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2011 року, яке набрало законної сили та не заперечуються сторонами, у зв"язку з чим на підставі ч.4, 5 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню в даному процесі.

Через наявність спору між спадкоємцями щодо права на спадщину та належних кожному спадкоємцю часток в ній, нотаріусом було відмовлено у видачі спадщини сторонам.

Зазначений спір був предметом судового розгляду і вищеназваним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15.08.2011 року було визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом, як спадкоємцем першої черги.

Між тим, це рішення суду було скасовано на підставі апеляції ОСОБА_1 апеляційним судом Дніпропетровської області, який при розгляді справи постановив своє рішення від 01.12.2011 року про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом ( а.с.14-15).

Отже, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 залишилось 2 спадкоємця першої черги, його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які у разі відсутності заповіту могли б успадкувати по 1/2 частині квартири, однак за наявності неоспореного заповіту від імені спадкодавця ОСОБА_4 , яким він визначив своїм спадкоємцем одну доньку- ОСОБА_1 , непрацездатний спадкоємець, відповідач ОСОБА_2 має право на обов"язкову частину у спадковому майні, яка становить 1/4 частину спадкової квартири.

Зазначене підтверджується і наявним в справі роз`ясненням державного нотаріуса Ситника О.О., позивачу ОСОБА_1 від 12.06.2015, де нотаріус роз`яснив про те, що державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т.В. ОСОБА_1 та іншій спадкоємиці за законом ОСОБА_2 було призначено дату видачі свідоцтва про право на квартиру, а саме: ОСОБА_1 на ѕ частки квартири за заповітом, посвідченим 30 листопада 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Логонюк А.А. за реєстровим номером 3372, а ОСОБА_2 на ј частку квартири, згідно ст.1241 ЦК України, проте за отриманням вищавказаних свідоцтв на зазначену дату ОСОБА_2 не звернулася, через наявність суперечки між сторонами (а.с.75).

Таким чином, наявність неоспореного іншою стороною заповіту надає право позивачу ОСОБА_1 право на ѕ частки спірної квартири, а відповідачу ОСОБА_2 , яка на день смерті батька ОСОБА_4 була пенсіонером, тобто непрацездатною, згідно положень ст.1241 ЦК України надає право на обов"язкову частину у спадковому майні, яка становитьј частку спірної квартири.

Проте, суд першої інстанції на зазначені обставини не звернув уваги та визнав за спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 , якій за законом належить більша частина спадкового майна (3/4 ч.) ніж спадкоємцю за законом, який має право на обов`язкову частину у спадковому майні ОСОБА_2 (1/4 ч), право власності на Ѕ частину спірної квартири, зрівнявши права обох спадкоємців у спадковому майні, тобто кожному по Ѕ частині, що суперечить, встановленим судом обставинам справи та наявним у справі доказам.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначеної судом за позивачем ОСОБА_1 частки права власності на спірну квартиру за заповітом після смерті матері та батька підлягає зміні в частині збільшення цієї частки права власності з Ѕ частки до ѕ частки.

В іншій частині рішення суду є законним і належним чином обґрунтованим, підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, колегія суддів також не вбачає, тому у цій частині відхиляє доводи Позивача, викладені у скарзі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем при подачі апеляційної скарги на рішення суду було сплачено судовий збір в розмірі 2557,50 грн., тому, оскільки позовні вимоги, як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції задоволені частково, відмовлено в частині усунення Відповідача від права на спадкування, стягненню з Відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1278,75 грн. (2557,50 грн. /2).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року в частині визнаної за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та за заповітом батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ѕ частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та за заповітом батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду в сумі 1278,75 грн. (одна тисяча двісті сімдесят вісім гривень сімдесят п`ять копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: