ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/257/21

Головуючий у першій інстанції - Булига Н. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/995/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Олександрівський заклад загальної середньої освіти I-II ступенів Бобровицької міської ради, Відділ освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області у складі судді Булиги Н.О. від 13 квітня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Бобровиця, дата складання повного тексту рішення 19 квітня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського закладу загальної середньої освіти I-II ступенів Бобровицької міської ради, Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Олександрівського закладу загальної середньої освіти I-II ступенів Бобровицької міської ради, Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, в якому просила: поновити її на посаді вихователя та на посаді помічника кухаря Олександрівського закладу загальної середньої освіти I-II ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області; стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області середній заробіток за час вимушеного прогулу із 18.02.2021 року по день винесення рішення суду. Позивач також ставила питання про стягнення з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на її користь суми судових витрат, а також просила суд допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що вона працювала на посаді вихователя та на посаді помічника кухаря у Олександрівському ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради. Листом від 16.12.2020 року Відділ освіти Бобровицької міської ради Чернігівської області попередив її, що у зв`язку із призупиненням діяльності Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради, на підставі рішення Бобровицької міської ради №43-2/VІІІ від 11.12.2020 року, вона підлягає звільненню не раніше 17.02.2021 року, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. 17.02.2021 року Олександрівським ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради видано накази №12 та №20 про звільнення позивача з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників 17.02.2021 року, згідно п.1 статті 40 КЗпП України. ОСОБА_1 вважає, що у відповідачів були відсутні підстави для її звільнення із вказаних підстав, відповідно до п.1 статті 40 КЗпП України, а також було порушено порядок звільнення, зокрема, її було попереджено про звільнення у неналежній формі та неналежним органом. Крім того, при звільненні не було отримано згоди первинної профспілкової організації на таке звільнення, що є порушенням вимог статті 43 КЗпП України. За даних обставин, за захистом своїх прав позивач звернулась до суду, та просить задовольнити вимоги заявленого позову, при цьому, поновити ОСОБА_1 на посаді вихователя та на посаді помічника кухаря Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, та стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також понесені по справі судові витрати.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.04.2021 року позов ОСОБА_1 до Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради, Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, задоволено в повному обсязі. Судом поновлено ОСОБА_1 на посаді вихователя та на посаді помічника кухаря Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області. Стягнуто з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2021 року по 13.04.2021 року в розмірі 15 352 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 38 коп. (сума визначена без відрахування з неї відповідних податків, зборів, обов`язкових платежів). Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі 6 000 грн. Стягнуто з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради на користь держави 1 816 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Відділ освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області просить скасувати рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.04.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, при цьому суд першої інстанції не врахував фактичні обставини справи, та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, рішення є незаконним та необґрунтованим. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідачі дійсно не просили згоди первинної профспілкової організації для звільнення ОСОБА_1 , але суд першої інстанції не врахував винятки, наведені у статті 43-1 КЗпП України, згідно з якими звільнення працівника без згоди профспілкового органу допускається, якщо він не є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі, організації, або коли профспілка взагалі відсутня. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції також не врахував тих обставин, що рішенням 16 сесії 7 скликання Бобровицької районної ради Чернігівської області від 07.06.2018 року №5-16 "Про передачу бюджетних установ та їх майна зі спільної власності територіальних громад сіл, міста Бобровицького району у комунальну власність Бобровицької міської ради'', були передані зі спільної власності територіальних громад сіл, міста Бобровицького району бюджетні установи у комунальну власність Бобровицької міської ради, та було припинено право оперативного управління відділу освіти Бобровицької РДА на майно, в переліку якого перебував Олександрівський НВК ЗОНЗ І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад Бобровицької районної ради Чернігівської області. З посиланням на статтю 9 Закону України "Про колективні договори і угоди", доводи апеляційної скарги вказують, що новий колективний договір укладено (змінено або доповнено чинний колективний договір) не було з тих підстав, що не існувало і профспілкової організації, яка б ініціювала таке укладення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що згоду на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу надає лише професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації. Документів про створення виборного органу первинної організації (профспілки) Олександрівського ЗЗСО та відповідно, рішення установчих зборів профспілки, Статуту роботодавець не має, тому і не просив у профспілки згоди на звільнення позивача. Доводи апеляційної скарги також вказують на необґрунтованість твердження суду першої інстанції про те, що первинна профспілкова організація Олександрівської середньої школи, яка відповідно до наданого позивачем листа зареєстрована у 2000 році, є діючою та правомірною і у 2021 році, оскільки в даному випадку відповідачем є Олександрівський ЗЗСО І-ІІ ступенів, і в матеріалах справи відсутні належні докази того, що саме профспілковий комітет Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів є діючим, легітимним та зареєстрованим у встановленому порядку. Доводи апеляційної скарги зазначають, що звільнення ОСОБА_1 проводив не відділ освіти, а в.о. директора Олександрівського ЗЗСО, про що свідчить витяг з наказу №12 від 17.02.2021 року та витяг з наказу №20 від 17.02.2021 року, якому передував наказ Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів №30 від 15.06.2020 року "Про можливе вивільнення працівників", з яким були ознайомлені всі працівники, у тому числі, і позивач. Доводи апеляційної скарги стверджують, що повідомлення про призупинення діяльності закладу освіти і планове звільнення працівників було надіслано 17.12.2020 року голові профспілкового комітету Бобровицької районної організації профспілки працівників освіти і науки України. Доводи апеляційної скарги звертають увагу суду апеляційної інстанції на ті обставини, що під час розгляду справи судом першої інстанції було взято до уваги свідоцтво про підвищення кваліфікації, яке було отримано позивачем на курсах підвищення кваліфікації, як доказ отримання відповідної освіти, але позивач за фахом є ветеринаром, і курси підвищення кваліфікації не є педагогічною освітою. Апелянт вказує, що оскільки позивач не мала педагогічної освіти, то відповідач пропозиції щодо працевлаштування їй не робив. Апеляційна скарга містить в собі посилання на ті обставини, що працівники Олександрівського ЗЗСО з 11.01.2021 року вже не могли виконувати свої посадові обов`язки, оскільки здобувачі освіти були переведені до іншого закладу, і було оголошено простій. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору не врахував тих обставин, що саме відсутність учнів у закладі є причиною того, що була відсутня потреба у роботі позивача, оскільки робота закладу була припинена.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лугина О.В. просить апеляційну скаргу Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.04.2021 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лугина О.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , представники відповідачів, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Від Голови ліквідаційної комісії Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Циби С.М. на адресу апеляційного суду надійшла заява (а.с.190) про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 03.02.2003 року призначена на посаду вихователя Олександрівської ЗОШ-дитячого садка І-ІІІ ст. 24.07.2018 року змінено назву закладу на "Олександрівський заклад загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Чернігівської області''. Зазначене підтверджується витягом із трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.11). З витягу з наказу №5 від 01.09.2007 року вбачається, що ОСОБА_1 було призначено на посаду помічника кухаря на 0,5 ставки Олександрівського НВК (а.с.72). 17.02.2021 року ОСОБА_1 , вихователя дошкільного підрозділу, було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, згідно наказу від 17.02.2021 року №12 Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів, що підтверджено записом у трудовій книжці та витягом з Наказу. На підставі наказу №20 від 17.02.2021 року Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів, ОСОБА_1 також звільнена з посади помічника кухаря 17.02.2021 року, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9-11).

Рішенням Бобровицької міської ради Чернігівської області №43-2/VІІІ від 11.12.2020 року "Про призупинення діяльності Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області'', у зв`язку із зменшенням учнівського контингенту в Олександрівському ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, вирішено призупинено діяльність Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області (а.с.7).

Наказом Відділу освіти Бобровицької міської ради №81 від 15.12.2020 року "Про попередження про звільнення у зв`язку з призупиненням" наказано головному спеціалісту письмово попередити працівників Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Бобровицьку районну організацію профспілки працівників освіти і науки України про заплановане звільнення із займаних посад не раніше 16.02.2021 у зв`язку із скороченням штату відповідно до п.1 ч.1 статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, ст.44 КЗпП України. Виключено 17.02.2021 року із штатного розкладу посади, серед яких і посади вихователя та помічника кухаря, які займала ОСОБА_1 (а.с.42-43).

16.12.2020 року ОСОБА_1 отримала від Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області під розписку письмове попередження про те, що у зв`язку із призупиненням діяльності Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігігвської області, вона підлягає звільненню не раніше 17.02.2021 року, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, ст.44 КЗпП України (а.с.8).

Наказом в.о. директора Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів від 11.01.2021 року №1-РУ учні Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів у кількості 25 осіб були переведені на навчання до Козацького ЗЗСО І-ІІІ ступенів (а.с.54-55).

Наказом відділу освіти Бобровицької міської ради від 11.01.2021 року №01 "Про простій Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів", у зв`язку з призупиненням діяльності Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, оголошено простій не з вини працівників з 11.01.2021 року до 17.02.2021 року, та звільнено працівників закладу від необхідності бути присутніми під час простою на робочих місцях (а.с.53).

З витягів з наказів Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів №12 та №20 від 17.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з роботи 17.02.2021 року з посади вихователя дошкільного підрозділу та з посади помічника кухаря, у зв`язку із скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, та наказано виплатити їй компенсацію за невикористану частину відпустки тривалістю відповідно, 23 та 14 календарних днів та вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку, відповідно до ст.44 КЗпП України (а.с.9,10). До трудової книжки позивача ОСОБА_1 внесено відповідний запис про звільнення (а.с.11).

В довідці Первинної профспілкової організації Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України №69 від 12.03.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 є членом Профспілки працівників освіти і науки України, і була безперервно протягом всього 2020 та 2021 років, до теперішнього часу. Подання роботодавця про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області за п.1 ст.40 КЗпП України ні до Первинної профспілкової організації Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України, ні до профспілкової організації Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області не надходило (а.с.12).

На запит суду першої інстанції від 19.03.2021 року щодо згоди профспілкового органу на звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя та помічника кухаря, Первинна профспілкова організація Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України повідомила, що 30.03.2021 року відбулось засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України, на якому була прийнята постанова №7-5 від 30.03.2021 року про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя та помічника кухаря Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району (а.с.56-57,59-60).

07.04.2021 року профспілковий комітет Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, розглянувши запити Бобровицького районного суду про згоду на звільнення, виніс постанову №7, якою відмовив у наданні згоди на звільнення з Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району 5 працівників, в тому числі, і ОСОБА_1 - з посади вихователя та помічника кухаря (а.с.61-62).

Відповідно до довідок про доходи за грудень 2020 року - січень 2021 року, загальна сума доходу ОСОБА_1 на посаді вихователя за вказаний період становить 7 398,28 грн., середньоденний заробіток - 284,55 грн., а загальна сума доходу ОСОБА_1 на посаді підсобного робітника за вказаний період становить 3 106,01 грн., середньоденний заробіток - 119,46 грн. (а.с.50,51).

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.04.2021 року позов ОСОБА_1 до Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради, Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, задоволено в повному обсязі. Судом поновлено ОСОБА_1 на посаді вихователя та на посаді помічника кухаря Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області. Стягнуто з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2021 року по 13.04.2021 року в розмірі 15 352 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 38 коп. (сума визначена без відрахування з неї відповідних податків, зборів, обов`язкових платежів). Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі 6 000 грн. Стягнуто з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради на користь держави 1 816 грн. судового збору.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки представником відповідачів в судовому засіданні не спростовано доводів позивача, та не надано доказів того, що до штатного розпису Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради, у відповідності до вимог чинного законодавства станом на 16.12.2020 року були внесені і затверджені зміни, з врахуванням яких була звільнена ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про поновлення позивача на роботі та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідачі дійсно не просили згоди первинної профспілкової організації для звільнення ОСОБА_1 , але суд першої інстанції не врахував винятки, наведені у статті 43-1 КЗпП України, згідно з якими звільнення працівника без згоди профспілкового органу допускається, якщо він не є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі, організації, або коли профспілка взагалі відсутня. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції також не врахував тих обставин, що рішенням 16 сесії 7 скликання Бобровицької районної ради Чернігівської області від 07.06.2018 року №5-16 "Про передачу бюджетних установ та їх майна зі спільної власності територіальних громад сіл, міста Бобровицького району у комунальну власність Бобровицької міської ради'', були передані зі спільної власності територіальних громад сіл, міста Бобровицького району бюджетні установи у комунальну власність Бобровицької міської ради, та було припинено право оперативного управління відділу освіти Бобровицької РДА на майно, в переліку якого перебував Олександрівський НВК ЗОНЗ І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад Бобровицької районної ради Чернігівської області. З посиланням на статтю 9 Закону України "Про колективні договори і угоди", доводи апеляційної скарги вказують, що новий колективний договір укладено (змінено або доповнено чинний колективний договір) не було з тих підстав, що не існувало і профспілкової організації, яка б ініціювала таке укладення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що згоду на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу надає лише професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації. Документів про створення виборного органу первинної організації (профспілки) Олександрівського ЗЗСО та відповідно, рішення установчих зборів профспілки, Статуту роботодавець не має, тому і не просив у профспілки згоди на звільнення позивача. Доводи апеляційної скарги також вказують на необґрунтованість твердження суду першої інстанції про те, що первинна профспілкова організація Олександрівської середньої школи, яка відповідно до наданого позивачем листа зареєстрована у 2000 році, є діючою та правомірною і у 2021 році, оскільки в даному випадку відповідачем є Олександрівський ЗЗСО І-ІІ ступенів, і в матеріалах справи відсутні належні докази того, що саме профспілковий комітет Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів є діючим, легітимним та зареєстрованим у встановленому порядку. Доводи апеляційної скарги зазначають, що звільнення ОСОБА_1 проводив не відділ освіти, а в.о. директора Олександрівського ЗЗСО, про що свідчить витяг з наказу №12 від 17.02.2021 року та витяг з наказу №20 від 17.02.2021 року, якому передував наказ Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів №30 від 15.06.2020 року "Про можливе вивільнення працівників", з яким були ознайомлені всі працівники, у тому числі, і позивач. Доводи апеляційної скарги стверджують, що повідомлення про призупинення діяльності закладу освіти і планове звільнення працівників було надіслано 17.12.2020 року голові профспілкового комітету Бобровицької районної організації профспілки працівників освіти і науки України. Доводи апеляційної скарги звертають увагу суду апеляційної інстанції на ті обставини, що під час розгляду справи судом першої інстанції було взято до уваги свідоцтво про підвищення кваліфікації, яке було отримано позивачем на курсах підвищення кваліфікації, як доказ отримання відповідної освіти, але позивач за фахом є ветеринаром, і курси підвищення кваліфікації не є педагогічною освітою. Апелянт вказує, що оскільки позивач не мала педагогічної освіти, то відповідач пропозиції щодо працевлаштування їй не робив. Апеляційна скарга містить в собі посилання на ті обставини, що працівники Олександрівського ЗЗСО з 11.01.2021 року вже не могли виконувати свої посадові обов`язки, оскільки здобувачі освіти були переведені до іншого закладу, і було оголошено простій. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору не врахував тих обставин, що саме відсутність учнів у закладі є причиною того, що була відсутня потреба у роботі позивача, оскільки робота закладу була припинена.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з абз.2 статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін - абзац 1 статті 21 КЗпП України.

Пунктом 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із статтею 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При розгляді трудових спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Аналогічні правові висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 року у справі №753/23520/18, провадження №61-3700св20.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю, а при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам.

Таким чином, однією із гарантій для працівників при реорганізації є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу запропонувати працівникові наявні вакантні посади відповідно до його кваліфікації.

Згідно ч.3 статті 64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Процедура скорочення чисельності або штату працівників передбачає: 1)повідомлення первинних профспілкових організацій про заплановане скорочення чисельності або штату працівників; 2)видання наказу про скорочення чисельності або штату працівників; 3)попередження працівників про наступне вивільнення, пропонування переведення на іншу роботу; 4)отримання згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації на звільнення працівників; 5)інформування місцевого центру зайнятості про заплановане масове вивільнення працівників; 6)звільнення працівників.

При цьому, законодавством про працю не передбачена форма та спосіб повідомлення працівника про скорочення чисельності або штату працівників. Водночас у разі виникнення трудових спорів власник повинен мати докази, що працівника було повідомлено про відповідне скорочення за два місяці. У зв`язку з цим, попереджати працівника про наступне вивільнення доцільно у письмовій формі (із проставлянням працівником підпису та дати ознайомлення).

За змістом статті 60 Закону України "Про повну загальну середню освіту", штатні розписи державних і комунальних закладів загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування і типів розробляються на основі типових штатних нормативів закладів загальної середньої освіти, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, та затверджуються керівником закладу загальної середньої освіти за погодженням із засновником або уповноваженим ним органом.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши всі докази у їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не було дотримано вимог трудового законодавства щодо внесення змін до діючого штатного розпису та отримання згоди профспілкової організації на звільнення позивача ОСОБА_1 .

Згідно з наказами про звільнення від 17.02.2021 року, підставою для звільнення ОСОБА_1 з посад вихователя та помічника кухаря стало скорочення штату працівників Олександрівського закладу загальної середньої освіти I-II ступенів Бобровицької міської ради (а.с.9,10).

Чинним законодавством визначено, що, приймаючи рішення про скорочення чисельності або штату, роботодавець видає економічно обґрунтований наказ (з основної діяльності) про необхідність внесення змін у структуру і штатний розпис підприємства. У наказі вказується перелік посад, роботи на яких з певних причин не проводитимуться, кількість і категорії працівників, які будуть виключені зі штатного розпису підприємства. При цьому, прізвища вивільнюваних працівників не зазначаються.

В матеріалах справи наявний штатний розпис на 2020 рік Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів, який вводився в дію з 01.09.2020 року, і був погоджений головою РК профспілки та затверджений Бобровицьким міським головою, який був дійсним під час прийняття рішення про звільнення позивача з посади вихователя та помічника кухаря (а.с.87-91).

Відповідно до п.2 наказу відділу освіти Бобровицької міської ради №81 від 15.12.2020 року "Про попередження про звільнення у зв`язку з призупиненням", з 17.02.2021 року із штатного розкладу Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ст. виключено 2 посади вихователя, одну з яких займала ОСОБА_1 та 1 посаду помічника кухаря, яку займала ОСОБА_1 (а.с.42-43).

При цьому, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 13.04.2021 року, наказ відділу освіти від 15.12.2020 року винесено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до п.5.2.9 Положення про відділ освіти Бобровицької міської ради (а.с.33-41), начальник відділу освіти лише затверджує штатні розписи закладів освіти, а не вносить до них зміни. Доказів розроблення та затвердження керівником навчального закладу загальної середньої освіти штатного розпису, на підставі якого прийняте рішення про виключення зі штатного розпису 2 посади вихователя та 1 посади помічника кухаря, матеріали справи не містять.

Зі змістом наказу відділу освіти Бобровицької міської ради від 15.12.2020 року, яким було виключено зі штатного розпису займані ОСОБА_1 посади вихователя та помічника кухаря, її ознайомлено не було, а у попередженні ОСОБА_1 про її звільнення за п.1 статті 40 КЗпП України від 16.12.2020 року, не зазначено, що її звільнено саме у зв`язку із скороченням штату. До того ж, матеріали справи не містять доказів попередження ОСОБА_1 про її звільнення з посади помічника кухаря.

При цьому, як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 пропонувалась інша робота у цьому ж учбовому закладі.

Доводи апеляційної скарги Відділу освіти Бобровицької міської ради вказують, що під час розгляду справи судом першої інстанції було взято до уваги свідоцтво про підвищення кваліфікації, отримане позивачем на курсах підвищення кваліфікації, як доказ отримання відповідної освіти, але позивач ОСОБА_1 за фахом є ветеринаром, і курси підвищення кваліфікації не є педагогічною освітою. Оскільки позивач педагогічної освіти не мала, відповідач пропозиції працевлаштування їй не робив.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що дані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року, оскільки із копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що вона працювала вихователем з 2003 року, при цьому проходила курси підвищення кваліфікації вихователів дошкільних навчальних закладів в 2005, 2010, 2017 роках (а.с.71). До того ж, крім посади вихователя, ОСОБА_1 була звільнена ще і з посади помічника кухаря, яка не потребує педагогічної освіти, але пропозиції працевлаштування відповідач і в цьому випадку позивачу не робив.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року доводи апеляційної скарги Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області щодо відсутності доказів легітимності профспілкового комітету Олександрівського закладу загальної середньої освіти I-II ступенів.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти.

Громадяни України вільно обирають профспілку, до якої вони бажають вступити. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки. При створенні профспілки прийом до неї здійснюється установчими зборами. Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, закладі освіти або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб - ч.2 статті 7, ч.2 статті 11 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Статтею 252 КЗпП України та ч.3 статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визначено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі, структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є членом Профспілки працівників освіти і науки України (а.с.12). З відповіді Первинної профспілкової організації Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України на запит суду першої інстанції вбачається, що вказана організація поширює свою дію на заклади освіти, що існують на території Бобровицької територіальної громади, у тому числі, і на Олександрівський заклад загальної середньої освіти I-II ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області (а.с.56-57). Структурною ланкою Первинної профспілкової організації Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України є профспілкова організація Олександрівського закладу загальної середньої освіти I-II ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, запис про Первинну профспілкову організацію Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України внесено 07.12.2018 року, (а.с.58).

З листа Голови профкому на адресу Управління юстиції Бобровицького району від 03.03.2000 року №3 вбачається, що первинна профспілкова організація Олександрівської середньої школи є організаційною ланкою Профспілки працівників освіти і науки України, зареєстрованої Міністерством Юстиції України 02.03.2000 року, свідоцтво про реєстрацію № 1344 (а.с.84). Відповідно до виписки з Протоколу звітно-виборних профспілкових зборів №21 від 01.10.2019 року та реєстру учасників, членами профспілкової організації Олександрівського ЗЗСО є 22 особи, серед яких значиться й ОСОБА_1 (а.с.80-83).

Подання роботодавця про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради за п.1 статті 40 КЗпП України ні до Первинної профспілкової організації Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України, ні до профспілкової організації Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради не надходило.

Відділ освіти Бобровицької міської ради надсилав голові профспілкового комітету Бобровицької районної організації профспілки працівників освіти і науки України повідомлення про заплановане звільнення працівників Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів, у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ч.1 статті 40 КЗпП України (а.с.52), а отже, відповідач був обізнаний про членство працівників навчального закладу у профспілці, проте в порушення вимог чинного законодавства, її згоди на звільнення позивача не отримав.

Крім того, на запит суду першої інстанції від 19.03.2021 року щодо згоди профспілкового органу на звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя та помічника кухаря Первинна профспілкова організація Бобровицької територіальної громади Профспілки працівників освіти і науки України повідомила, що 30.03.2021 року відбулось засідання профспілкового комітету, на якому було прийнята постанова №7-5 від 30.03.2021 року про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади учителя вихователя та помічника кухаря Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району (а.с.56-57,59-60). Аналогічне рішення прийняв 07.04.2021 року профспілковий комітет Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, розглянувши запити Бобровицького районного суду про надання згоди на звільнення. При цьому, було винесено постанову №7 від 07.04.2021 року, якою відмовлено у наданні згоди на звільнення з Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району 5 працівників, в тому числі, і позивача ОСОБА_1 - з посади вихователя та помічника кухаря (а.с.61-62).

За наведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку у оскаржуваному рішенні від 13.04.2021 року, що позивач ОСОБА_1 є членом первинної профспілкової організації, проте, відповідачі не звертались до неї із письмовим поданням про надання згоди на звільнення, як того вимагають приписи статті 43 КЗпП України.

Оскільки під час судового розгляду даної справи встановлено факт незаконного звільнення позивача, суд першої інстанції обґрунтовано поновив ОСОБА_1 на посаді вихователя та на посаді помічника кухаря Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, та на підставі положень ч.2 статті 235 КЗпП України стягнув з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.02.2021 року по 13.04.2021 року в розмірі 15 352(п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 38 коп. (сума визначена без відрахування з неї відповідних податків, зборів, обов`язкових платежів).

Доводи апеляційної скарги Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області обґрунтованості вказаного висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року не спростовують. За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області підлягає залишенню без задоволення.

Разом з тим, відповідно до положень ч.4 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.04.2021 року, вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а її позовні вимоги було судом задоволено у повному обсязі, то з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 816 грн. (908 гривень за позовну вимогу немайнового характеру та 908 гривень за позовну вимогу майнового характеру), а на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню з відповідачів документально підтверджені понесені нею витрати за надання правничої допомоги у розмірі 6 000 гривень.

Рішенням суду першої інстанції від 13.04.2021 року стягнуто з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі 6 000 грн. Також судом першої інстанції стягнуто з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського ЗЗСО І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради на користь держави 1 816 грн. судового збору.

Виходячи із приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, стягнення судових витрат з відповідачів у солідарному порядку є таким, що не узгоджується із приписами норм права, які регулюють дані правовідносини.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.04.2021 року змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, виклавши абзаци п`ятий та шостий його резолютивної частини в наступній редакції:

"Стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі по 3 000 грн. з кожного відповідача.

Стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь держави по 908 грн. судового збору з кожного відповідача".

В іншій частині рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.04.2021 року апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області залишити без задоволення.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2021 року змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, виклавши абзаци п`ятий та шостий його резолютивної частини в наступній редакції:

"Стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на надання правничої допомоги у розмірі по 3 000 грн. з кожного відповідача.

Стягнути з Відділу освіти Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області та Олександрівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області на користь держави по 908 грн. судового збору з кожного відповідача".

В іншій частині рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: