ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року

м.Суми

Справа №591/4020/20

Номер провадження 22-ц/816/1467/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рішки Діни Сергіївни на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2021 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленої у м. Суми,

в с т а н о в и в:

01.07.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на двох синів.

06 липня 2020 року Зарічним районним судом м. Суми видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну житину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2020 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Даний судовий наказ був предметом перегляду, як такий що не підлягає виконанню за заявою ОСОБА_2

06 листопада 2020 року до місцевого суду надійшла заява ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у задоволенні якої відмовлено, про що постановлена ухвала суду від 13 листопада 2020 року, яка переглядалася за його апеляційною скаргою і постановою Сумського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року залишена без змін.

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2020 року і просив його скасувати і відмовити у видачі судового наказу.

Заява мотивована тим, що при видачі судового наказу було порушено норми процесуального закону з підстав недотримання підсудності, оскільки заявнику було відомо, що платника аліментів про проживання за зазначеною нею адресою по АДРЕСА_1 , а тому заява підлягає розгляду за територіальною підсудністю в Сумському районному суді.

Отже, при видачі судового наказу суду не були відомі факти, за наявності яких суд прийняв би інше рішення, зокрема те, що один з неповнолітніх синів постійно мешкає з батьком. Таким чином, виданий 06 липня 2020 року судовий наказ не відповідає дійсним обставинам справи, які склались на день винесення судового наказу.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволено.

Судовий наказ, виданий Зарічним районним судом м. Суми від 06 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей - скасовано та відмолено у видачі судового наказу.

Своє рішення суд мотивував тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 був позбавлений можливості повідомити суд про матеріальне утримання та спільне проживання з одним із синів, а отже, зазначена обставина не була відома суду на момент видачі наказу та відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України могла вплинути на юридичну оцінку обставин при видачі наказу судом.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Рішка Д.С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та залишити в силі судовий наказ виданий Зарічним районним судом м. Суми від 06 липня 2020 року за заявою ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що обставини на які боржник ОСОБА_2 посилається у своїй заяві не є нововиявленими, оскільки вони не були відомі заявнику - ОСОБА_1 на дату звернення до суду з заявою про видачу судового наказу та на час видачі судового наказу. При цьому, представник зазначає, що оскаржувана ухвала не містить мотивів та посилань на докази, які б свідчили про існування нововиявлених обставин, які б могли вплинути на рішення суду при вирішенні питання про видачу судового наказу.

Представник звертає увагу на те, що судовим наказом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей - синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при цьому боржник ОСОБА_2 в межах поданої заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не оспорює судовий наказ в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

Крім того, апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до п. 4 ч. 1 та п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України оскаржувана ухвала не може вважатись законною та підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена за відсутності ОСОБА_1 та її представника Рішки Д.С. , які не були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Нежевело В.В. до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що фактично між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як колишнім подружжям, існує спір про право щодо виконання батьківських обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей та визначенню їх місця проживання, що унеможливлює урегулювання цих відносин у порядку наказного провадження. Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги в частині належного повідомлення сторони стягувача про розгляд справи, представник ОСОБА_8 зазначає про те, що за клопотанням сторони стягувача судовий розгляд було відкладено із 02 липня 2021 року на 26 липня 2021 року, а в подальшому за заявою представника Рішки Д.С. судовий розгляд було відкладено на 29 липня 2021 року. При цьому, як ОСОБА_1 , так і її представник Рішка Д.С. були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 26 липня 2021 року та публічним оголошенням на сайті суду про виклик в судове засідання. На думку представника ОСОБА_8 , формально були направлені на затягування розгляду справи та порушення процесуальних строків встановлених ЦПК України.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2020 року.

Постановою Сумського апеляційного суду від 03.06.2021р. ухвалу суду скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

29.07.2021р. Зарічного районного суду м. Суми своєю ухвалою заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задовольнив.

Судовий наказ, виданий Зарічним районним судом м. Суми від 06 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей - скасовано та відмолено у видачі судового наказу, яка оскаржена представником заявниці шляхом подання апеляційної скарги з вимогою про скасування ухвали суду і залишенні судового наказу без змін.

Ухвалою апеляційного суду від 02.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою.

Питання перегляду судових рішень за нововиявленими або виключеними обставинами врегульовані главою 3 розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини 7 ст.429цього Кодексу судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Відповідно до п.1, п. 23 (в редакції змін згідно ЗУ від 15.01.2020р. №460, який набрав чинності 07.02.2020р.) ч. 1 частини ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: відмови у видачі судового наказу; відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

В силу частини 3 ст. 3 цього Кодексу провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Отже, апеляційному перегляду законодавцем визначено тільки ухвали про відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами та відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

З огляду на наведені норми процесуального законодавства, статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів визнає, відсутність права на апеляційне оскарження ухвали суду про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не обмежує право учасника в розумінні права доступу до правосуддя, оскільки в силу п.2 частини 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення, яке нове ухвалене судове рішення по суті заявлених вимог буде предметом апеляційної перевірки на предмет його законності та обґрунтованості, що гарантує учаснику судового розгляду, який не згодний з новим судовим рішення, у такий спосіб реалізувати своє право захисту.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд ухвали в частині відмови у видачі судового наказу здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині відмови у видачу судового наказу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2020 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання двох синів разом із документами: ксерокопіями її паспорта громадянина України і картки платника податків, паспорта громадянина України ОСОБА_2 (ID-картка) та його картки платника податків свідоцтва про шлюб і про народження двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рішення Зарічного райсуду м. Суми від 04 квітня 2014 року про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .

У заяві про видачу наказу заявник вказувала, що у зв`язку з тим, що діти перебувають на утриманні стягувача, просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого є боржник ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття.

У паспорті ОСОБА_1 є відмітка проте, що вона на час звернення до суду була з 12.01.2016р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Даних про зареєстроване місця проживання або перебування паспорт ОСОБА_2 (ID- картка) не містить, але за даними управління «Центр надання адміністративних послуг у місті суми Сумської області» ОСОБА_2 зареєстрований з 12 січня 2016 року також за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, заяву подано відповідно до зареєстрованого місця постійного проживання відповідно до ст.162 ЦПК України без порушення правил територіальної підсудності.

За результатом розгляду заяви 06 липня 2020 року видано судовий наказ, яким з ОСОБА_2 , стягнуто на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є боржник ОСОБА_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є боржник ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2020 року.

11 жовтня 2020 року до Зарічного районного суду м. Суми надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей за нововиявленими обставинами, у якій просив судовий наказ скасувати та відмови у задоволення поданою ОСОБА_1 заяви про його видачу.

Вище наведені мотиви даної заяви ОСОБА_2 мотивовані тим, що він після розлучення надає своїм дітям матеріальної допомоги на їх утримання, старший син ОСОБА_3 на подання заяви вже проживав з ним разом, що доводиться актом складеним Садівською сільрадою від 08.11.2019 і навчається у Садівському закладі загальної освіти 1-11 ступенів з 24.11.2020 року.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Виходячи з вимог ч. ч. 2, 3 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника та додані відповідні документи або їх копії, що підтверджують ці обставини.

Як було встановлено судом, при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 ставила вимогу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на двох дітей, про що і був виданий судовий наказ, однак до поданої заяви про видачу судового заказу в порушення ч. ч. 2, 3 ст. 163 ЦПК України не було долучено документів про те, що діти проживають разом саме із матір`ю і перебувають тільки на її утриманні, оскільки і мати, і батько дітей на час подання заяви про видачу судового наказу були у встановленому законом порядку зареєстровані за однією адресою.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що син ОСОБА_3 досяг 14-ти років і здійснив реєстрацію свого постійного місця проживання за адресою:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з батьком - ОСОБА_2 , а інший - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю - ОСОБА_1 .

Вказані обставини не заперечуються учасниками судового провадження та підтверджуються актом про проживання за адресою АДРЕСА_2 від 08 листопада 2019 року виданого Садівською сільською радою (т. 1 а. с. 94).

При цьому, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 вказує, що батько дітей не заперечує факту проживання молодшого сина ОСОБА_4 з матір`ю, стверджуючи що фактично надає і йому матеріальну допомогу.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначила незареєстроване за нею інше місце постійного проживання АДРЕСА_3 , проте документів, які підтвердили, що саме за даною адресою вона проживає разом із дітьми до заяві долучене не було.

Як передбачено у частині 1 ст.165 ЦПК України однією з підстав для відмови у видачі судового наказу є заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а саме відсутність доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При цьому, колегія суддів враховує, що аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах.

При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Представник заявника звертає увагу колегія суддів й на те, що у заяві про видачу судового наказу ставилось питання про стягнення аліментів на двох дітей, про що й був виданий один судовий наказ, а тому суд, не зважаючи на те, що обставини, які визнані судом нововиявленими, фактично стосуються лише однієї дитини, дійшов не обґрунтованого висновку про необхідність скасування судового наказу в повному обсязі.

Однак за змістом ст. ст. 160-173 та ч. 3 ст. 429 ЦПК України законодавцем не передбачено можливості часткового скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, при вирішенні питання про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на дітей, суд першої інстанції, виходячи з інтересу дитини та враховуючи тривалий час судового розгляду цього питання, з`ясувавши обставини фактичного проживання дітей і у разі встановлення їх проживання окремо з одним із батьків, не позбавлений можливості вирішити матеріального утримання однієї дитини, яка фактично проживає із заявником.

Частиною 2 ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині недотримання судом вимог п. 4 ч. 1 та п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та її представника Рішки Д.С. , які не були повідомлені належним чином про дату, час та місце засідання суду, колегія судів виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи вбачається, що після направлення справи до суду першої інстанції у порядку п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України та вирішення питання про самовідвід судді Сидоренко А.П. розгляд справи було призначено на 16-00 год. 26 липня 2021 року, про що були належним чином повідомлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 105-106).

26 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Рішка Д.С. подала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з її відпусткою, при цьому даних щодо тривалості відпустки остання не повідомила (т. 2 а.с. 112-113).

26 липня 2021 року розгляд справи за вищевказаним клопотанням було відкладено на 14-00 год. 28 липня 2021 року, про що згідно телефонограми від 26 липня 2021 року було повідомлено заявника ОСОБА_1 та її представника Рішку Д.С. через мобільний зв`язок (т. 2 а.с. 112-113, 116).

Відповідно до частин 5-7 ст.128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Отже, належним повідомлення сторони та його представника про час проведення судового засідання є направлення судової повістки оператором поштового зв`язку або направляється на повідомлену офіційну електрону пошту не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання,.

Представник стягувача повідомила про свою офіційну електронну пошту, проте місцевим судом і стягувача, і її представника було повідомлено із застосуванням мобільного зв`язку без дотримання встановленого процесуальним законом строку завчасного п`ятиденного строку вручення судової повістки.

Враховуючи, що питання про видачу судового наказу вирішувалося в судовому засіданні одночасно із вирішенням питання про скасування виданого 06.07.2020р. судового наказу за нововиявленими обставинами, яке проводиться з повідомленням учасників справи, колегія суддів визнає, такими що заслуговує уваги доводи апеляційної скарги про недотримання місцевим судом вимог п. 4 ч. 1 та п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України під час розгляду справи, за відсутності ОСОБА_1 та її представника Рішки Д.С. , які не були повідомлені належним чином про дату, час проведення засідання суду, і є обов`язковою підставою для скасування оскарженого судового рішення в частині відмови у видачі судового наказу та повернення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по вирішенню питання видачі судового наказу про стягнення аліментів, оскільки за приписами розділу 11 «Наказне провадження» ЦПК України питання видачі судового наказу віднесено до повноваження суду першої інстанції.

При ухваленні остаточного судового рішення на підставі ст. 141 ЦПК України слід вирішити питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рішки Діни Сергіївни задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2021 року в частині відмови у видачі судового наказу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду цього питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І.Собина