Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/469/21
Єдиний унікальний №733/1115/21
Рішення

Іменем України

01 листопада 2021 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Литвиненко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02 травня 2017 року. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, на грунті чого між ними постійно виникають сварки та суперечки. Вони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирятися не мають наміру, проживають окремо. Вважає, що сім`я розпалася, збереження шлюбу та подальше спільне проживання неможливе, тому просить розірвати шлюб.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 являється громадянином Іраку (а.с.6).

Згідно із копією посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Багдад Республіка Ірак, з 13 лютого 2020 року по даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6,8).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 02 травня 2017 року Вищою судовою радою, Президія федерального апеляційного суду Багдада - Альрусафа, Суд цивільних станів в місті Алькарада Республіка Ірак, разом із письмовим перекладом, викладеним з іракської на українську мови, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 02 травня 2017 року, про що зроблений відповідний актовий запис: номер реєстр № 4, номер 1014 (а. с. 9-11).

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд також враховує, що правове регулювання даних правовідносин здійснюється нормами Загальної Декларації Прав Людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 10.12.1948 року й ратифікованої Україною в 1973 році, Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями) та Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23.06.2005 року (зі змінами та доповненнями).

Так, статтею 16 Загальної Декларації Прав Людини визначено, що чоловіки i жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися i засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній i повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним i основним осередком суспільства i має право на захист з боку суспільства та держави.

Таке положення міжнародно-правової норми повністю відповідає змісту статті 51 Конституції України, якою регламентовано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічна за своїм змістом стаття 24 Сімейного кодексу України також передбачає, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Отже, засади шлюбу, особисті немайнові права і обов`язки подружжя, підстави їх виникнення та зміст визначаються Сімейним кодексом України, метою якого, зокрема, є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Таким чином, можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення кожного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя. Оскільки укладення шлюбу здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені.

Розглядаючи справу, суд упевнився в тому, що шлюб, який просить розірвати позивачка, і проти чого не заперечує відповідач, один з яких з 2020 року має посвідку на проживання в Україні та зареєстрована на території Чернігівської області, укладений ними як громадянкою України та громадянином Республіки Ірак за законами останньої держави.

Оскільки позивачка є громадянкою України, а відповідач громадянином іншої країни, то правовідносини між стронами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Так, частиною першою статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» , зокрема передбачено, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача, а також, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території. До такої події можна віднести укладання шлюбу між громадянином України і іноземцем на території України і видання відповідного свідоцтва про шлюб.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27-29 Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки сторони з лютого 2020 року постійно на відповідних законних підставах мешкають та зареєстровані на території України, що підтверджено посвідкою загальнодержавного зразка, й втрата почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, що потягнула за собою неможливість подальшого їх спільного життя, збереження шлюбу і сім`ї в цілому мали місце на території України, а зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є смт. Парафіївка Прилуцького району Чернігівської області, то ця справа підсудна національним судам, зокрема, Ічнянському районному суду Чернігівської області.

Також, відповідно до змісту частини 2 статті 58 та статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між іноземцями, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Між Україною та Республікою Ірак діє договір про надання правової допомоги (Договір про взаємне надання правової допомоги, укладений між СРСР та Республікою Ірак, 1973 року).

На виконання вказаних норм міжнародного права, які у відповідності до положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 7 свого Листа № 24-754/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» роз`яснив, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

З огляду на таке письмові докази, надані позивачкою та безпосередньо досліджені судом під час розгляду справи по суті, відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Отже, діючим сімейним законодавством України оголошено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду в день набрання ним чинності (частина 2 статті 104, частина 3 статті 105, частина 1 статті 110 та частина 2 статті 114 Сімейного кодексу України).

Зі змісту частини 2 статті 112 СК України вбачається, що якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Оскільки у судовому засіданні достовірно з`ясовані фактичні взаємини та обставини сумісного життя подружжя, відсутність у них спільних дітей, час припинення між ними шлюбних відносин, мотиви розірвання шлюбу та дійсні причини позову, які у своїй сукупності свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу і сім`ї є неможливим, суперечить їх інтересам, враховуючи небажання та неспроможність сторін відновити сімейні відносити, а також відсутність наявних перешкод, передбачених статтею 110 Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд, з огляду на наведене, приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу й вважає за можливе та необхідне позовні вимоги задовольнити.

Обговорюючи питання щодо можливості вжиття заходів, передбачених частиною 1 статті 111 Сімейного кодексу України щодо примирення подружжя, суд приймає до уваги, що жоден з них такого бажання не виявив, до суду із відповідним клопотанням не звертався й згоден на розірвання шлюбу, а тому враховуючи конкретні обставини справи та роз`яснення, надані Верховним Судом України у пункті 10 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не знаходить підстав для застосування такого заходу.

Крім того, відповідно до змісту статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 49,247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 104-105,110,112,114,115 СК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Загальною Декларацією Прав Людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 10.12.1948 року й ратифікованою Україною в 1973 році суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , та громадянином Республіки Ірак ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрований 02 травня 2017 року, місце реєстрації шлюбу: Республіка Ірак, Вища судова рада, Президія федерального апеляційного суду Багдада - Альрусафа, Суд цивільних станів в місті Алькарада, номер реєстр: 4, номер: 1014 від 02 травня 2017 року.

Позивачці після розірвання шлюбу залишити теперішнє прізвище « ОСОБА_1 ».

Роз `яснити сторонам, що рішення є документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу, і той вважається припиненим у день набрання ним законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 01 листопада 2021 року.

Суддя Т. В. Карапиш