СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18947/21

пр. № 2/759/6221/21

04 листопада 2021 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич н,Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ЖБК "Авіатор-9" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, за спожиті житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок за вказаною адресою обслуговуєтьсяпозивачем. Відповідач не сплачує за надані житлово-комунальні послуги своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.09.2015 по 01.07.2021 р. утворилась заборгованість в розмірі 10503,44 грн. Позивач зі свого боку продовжує виконувати свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу комунальних послуг та послуг з управління будинком, проте відповідач продовжує порушувати свій обов`язок по сплаті вказаних коштів. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з 01.09.2015 по 01.07.2021 з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних у розмірі 15099,07 грн, судовий збір в розмірі 2270, 00 грн та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 26.08.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. 72-73).

Ухвала про відкриття провадження в справі була направлена сторонам, а відповідачу, крім цього, позовна заява з додатками, однак конверт повернувся до суду не врученим з відміткою "Укрпошти" за закінченням терміну зберігання (а.с.74, 75, 80-81).

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

06.09.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому останній просить справу розглядати в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.76-77).

Однак, суд відмовляє представнику позивачу в задоволенні заявленого клопотання відповідно до ч.6 ст. 279 ЦПК України, оскільки наявні умови розгляду справи в спрощеному провадженні без повідомлення осіб.

Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Відповідно до ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що згідно із Статутом ЖБК «Авіатор-9», затвердженим рішенням загальних зборів членів ЖБК «Авіатор-9» протоколом №2 від 23.11.2016, ЖБК «Авіатор-9» організований та створений з метою задоволення потреб членів Кооперативу на сонові поєднання їх особистих та колективних інтересів, а також забезпечення, у тому числі, утримання будинку та прибудинкової території (а.с.22-35).

Відповідно до довідки Голови правління ЖБК «Авіатор-9» за вих.№13 від 01.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за вказаною адресою та проживає в квартирі (а.с.55).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Звертаючись до суду із позовом, позивач указав, що між ним та відповідачем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг укладено не було. Однак, відповідач є відповідальною за свій особовий рахунок та споживає житлово-комунальні послуги, а тому має обов`язок своєчасно сплачувати внески та платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію і ремонт.

Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення на основі типового договору визначено як обов`язок, а не право споживача. Разом із тим, відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. А тому, відповідач як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та відповідно нести витрати по сплаті вказаних комунальних послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином не виконувала зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, а тому наявні підстави для стягнення з неї заборгованості.

Відповідно до чинного у період, за який позивачем нараховано заборгованість, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875- IV, зокрема, згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 32 вказаного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, перебіг строку позовної давності обраховується щодо кожного платежу окремо.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідач не зверталась до суду першої інстанції до винесення ним рішення із заявою про застосування строку позовної давності.

За таких обставин, відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічне положення міститься у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справ і № 6-2129цс16 .

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, за період з 01.09.2015 по 01.07.2021 сума заборгованості становить 10503,44 грн. , інфляційні нарахування складають 4036,55 грн., 3% річних складають 559,09 грн.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано.

Отже, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених доказів, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на послуги з підготовки до розгляду справи в суді у розмірі 6480,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В обгрунтування таких вимог надано Договір про надання правової допомоги №Р/07072021/ХВ-23 від 07.07.2021, укладений між ЖБК «Авіатор-9» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський центр права»; Розрахунок витрат на правову допомогу; платіжне доручення № 1159 від 22.07.2021 про сплату позивачем коштів у розмірі 4 320 грн. на рахунок ТОВ «Київський центр права» (а.с.59-65).

Відповідно розрахунку на надання послуги зі складання розрахунку інфляції та 3% річних по справі стягнення боргу з відповідача витрачено 1 год., вартість послуги 720,00 грн.; на складання позовної заяви витрачено 3 год. - вартість 2160,00 грн.; на формування матеріалів справи витрачено 2 год. - вартість 1440 грн., участь у першому судовому засіданні - вартість 2160,00 грн, а всього загальною вартістю 6480,00 грн.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК).

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами такої діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ряд послуг, як то: послуги зі складання розрахунку інфляції та 3% річних по справі стягнення боргу з відповідача вартість послуги 720,00 грн. на формування матеріалів справи та подачу до суду - вартість 1440 грн., не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат. Підготовка та складання позову, за яку сплачено 2160,00 грн., дублюють одна одну. Підготовка позовної заяви включає в себе і складання розрахунку інфляції та 3% річних, такої правової допомоги, як подання позову не передбачено законом. Також витрати за участь у першому судовому засіданні вартістю 2160,00 грн. жодним чином не обгрунтована, оскільки судове засідання по справі не відбувалось, та відповідно представник участі у ньому не брав.

Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Між сторонами погоджено фіксований розмір оплати за складання позовної заяви в розмірі 2160,00 грн. (а.с.61). Дана суму на переконання суду, була неминуча, а її розмір є обгрунтованим.

Таким чином, встановлено, що витрати відповідача на правничу допомогу суму 2160,00 грн. пов`язані з розглядом даної справи, доведені належним чином, їх розмір є обґрунтованим, співмірним із складністю справи, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження та оплачені останнім позивачем. За таких фактичних обставин та за змістом вищенаведених норм процесуального закону на відповідача належить покласти відшкодування витрат позивача на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в розмірі 2160,00 грн., в іншій частині - ці витрати належить покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 1, 7, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 611, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 48, 76-82, 141, 223, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ЖБК "Авіатор-9" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, за спожиті житлово-комунальні послуги,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «АВІАТОР-9» суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційні нарахування та 3% річних в розмірі 15099 (п`ятнадцять тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «АВІАТОР-9» судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2160,00 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн., а всього разом 4430 (чотири тисячі чотириста тридцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду .

Зазначити дані позивача: ЖБК "Авіатор-9" , юридична адреса: м. Київ, вул. Симиренка, 12-Б;

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Бабич Н.Д.