Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Овчиннікова О.С.,

за участю секретаря судового засідання Фоміних С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду позовом до відповідача про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який склав 02.08.2010 року заповіт, яким заповів йому земельну ділянку площею 4,870 га, що знаходиться на території Волноваської міської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акту серії ЯА № 989958 на право власності на земельну ділянку.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. У встановлений законодавством строк він не звернувся до нотаріуса з заявою за прийняття спадщини, оскільки не знав про смерть спадкодавця, а коли звернувся - йому було повідомлено, що він пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Новопавлівка Волноваського району Донецької області.

Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справ без його участі, де вказав, що позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29.10.2019 р. повторно Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.6)

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 989958 випливає, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 4,870 га на території Волноваської міської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ( а.с.7)

Згідно заповіту, складеного 02.08.2010 року та посвідченого секретарем виконкому Миколаївської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 42, ОСОБА_3 заповів належну йому земельну ділянку позивачеві. (а.с.8)

Постановою від 08.04.2021 року державний нотаріус Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є. відмовлено позивачеві у прийняття документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск ним строку на прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з метою визначення додаткового строку для прийняття спадщини. ( а.с.9)

З відповіді Волноваської державної нотаріальної контори від 15.06.2021 р, наданої на запит суду, встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрито спадкову справу на підставі заяви дружини спадкодавця, ОСОБА_2 , на користь якої відмовилася від спадщини ОСОБА_4 - донька померлої особи.; позивач не подавав заяви про відмову від прийняття спадщини.

За положеннями ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, у яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини,а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом, своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через необізнаність про смерть спадкодавця. Суд вважає вказані позивачем причини пропуску ним строку на подання заяви про прийняття спадщини поважними, оскільки позивач не є родичем померлої особи, яка мешкала в іншому населеному пункті, аніж позивач, який не повинен був знати про смерть спадкодавця, який помер через декілька років після складання заповіту.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Проаналізувавши добуті під час судового розгляду справи докази, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними і такими, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вважає за необхідне позов задовольнити та визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 встановленого законом строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Новопавлівка Волноваського району Донецької області.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Новопавлівка Волноваського району Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.С.Овчиннікова