ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 651/162/21 Головуючий у І інстанції Загрунний В.Г.
Номер провадження 22-ц/819/1852/21 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Кузнєцової О.А.,

розглянувши у місті Херсоні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Верхньорогачицького районного суду Херсонської області, ухваленого 16 серпня 2021 року під головуванням судді Загрунного В.Г., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позову

У позові від 29 березня 2021 року позивачем поставлено питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 22 квітня 2013 року станом на 16 березня 2021 року у розмірі 14975,34 гривні, яка складається з 12043,60 гривні заборгованості за тілом кредиту, у тому числі 12043,60 гривні заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2931,74 гривні заборгованості за простроченими відсотками, також у відшкодування витрат по сплаті судового збору заявлено до стягнення 2270 гривень.

Підстави та обґрунтування позову

Посилання на те, що відповідач 22 квітня 2013 року звернувся до позивача із заявою про отримання банківських послуг, на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13000 гривень, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодився з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, допустив заявлену до стягнення заборгованість.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 16 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мотиви суду першої інстанції

Суд прийшов до висновку про те, що у анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 22 квітня 2013 року процентна ставка не зазначена, у ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання, позивачем не наведено чітких, однозначних та зрозумілих норм закону, на підставі яких ним було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, та які б слугували достатньою правовою підставою для її задоволення, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснено погашення заборгованості за тілом кредиту на загальну суму 58587,03 гривні, при цьому позивачем не надано детального розрахунку суми простроченого тіла кредиту, отже дана сума є фактично прихованою банком заборгованістю за нарахованими відсотками, які договором не обумовлено і з умовами щодо стягнення яких позичальник ознайомлений не був, позивачем не було доведено суду обов`язку відповідача сплати суми простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12043,60 гривні, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у вказаних позивачем розмірах і порядку нарахувань, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, у зв`язку з чим надані позивачем витяги з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, наявні в матеріалах справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину укладеного сторонами кредитного договору.

Вимоги апеляційної скарги

У скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» поставлено питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Підстави та обґрунтування апеляційної скарги

Крім доводів, вказаних у позові, посилалося на те, що до суду першої інстанції було подано копію заяви відповідача, у якій він особистим підписом засвідчив, що дана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, зобов`язався виконувати вимоги Умов та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua, рішення суду не відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 923/760/18, у постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 642/5533/15-ц, у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 127/7543/17, у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 375/250/18, на підставі вище вказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт 13000 гривень, відповідач здійснив дії щодо проведення активації картки, користувався нею, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, відповідачем не було надано суду першої інстанції жодних належних та допустимих доказів того, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи викладені не в тій редакції, яка діяла на час підписання ним анкети-заяви, та що він не знав про умови кредитування, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним, висновок суду щодо відмови у стягненні фактично отриманих кредитних коштів та нарахованих відсотків не відповідає дійсним обставинам справи, умовам договору та вимогам ст. 534 ЦК України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що сума фактично отриманих кредитних коштів є більшою, ніж внесена сума внесених коштів на погашення боргу за кредитом, кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тому відповідач може використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами, сума заявленого до стягнення тіла кредиту визначена позивачем з урахуванням усіх платежів, що вносилися клієнтом на часткове погашення заборгованості та які направлялися на погашення її складових згідно з черговістю, встановленою договором та ст. 534 ЦК України, з розрахунку та виписки вбачається, що станом на 01 травня 2019 року заборгованість у відповідача за договором була відсутня, починаючи з 15 травня 2019 року та до 16 березня 2021 року відповідачем використано кредитних коштів на суму 68337,97 гривні, а на погашення боргу за цей період внесено 60140,65 гривні, якщо суд вважав, що умовами договору не встановлена конкретна відсоткова ставка, він у відповідності до ст. 1048 ЦК України повинен був стягнути проценти на рівні облікової ставки Національного банку України, про що зазначено Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 205/2825/18, у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 588/62/18, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц, у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 331/4560/19, у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15-ц, у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц, у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 189/2109/18, у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 691/231/20.

Відзив на апеляційну скаргу

Не надходив.

Правова позиція апеляційного суду

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, за його ст. 1055 кредитний договір укладається у письмовій формі, укладений кредитний договір з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або якщо він підписаний його сторонами.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідачу було видано кредитні картки № НОМЕР_1 від 22 квітня 2013 року з дією до серпня 2016 року, № 467121 від 06 жовтня 2016 року з дією до вересня 2020 року, № 462434 від 15 травня 2019 року з дією до лютого 2022 року, за якими він користувався кредитними коштами.

Відповідно до довідки позивача відповідачу 22 квітня 2013 року було встановлено кредитний ліміт на картку № НОМЕР_1 у розмірі 300 гривень, який цього ж дня було збільшено до 1700 гривень, 15 травня 2019 року до 13000 гривень, 22 травня 2020 року кредитний ліміт було зменшено до 12623,80 гривні, 02 червня 2020 року, 15 червня 2020 року, 30 червня 2020 року, 13 липня 2020 року, 24 липня 2020 року до 12339,52 гривні, 06 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 28 серпня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 23 вересня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 19 жовтня 2020 року, 30 жовтня 2020 року до 12043,60 гривні.

Ст. 633 ЦК України передбачена можливість укладення публічного договору, у якому одна сторона - підприємець бере на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, ст. 634 цього Кодексу передбачено укладення договору приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому, за змістом вказаних норм права споживач послуг банку може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений, за матеріалами справи ОСОБА_1 підписав лише анкету-заяву від 22 квітня 2013 року, належних даних про ознайомлення його з іншими банківськими документами, які вказані як підстави для задоволення позовних вимог, матеріали справи не містять, отже додані позивачем документи до справи, крім заяви-анкети, не мають необхідних ознак письмового договору між сторонами, оскільки суперечать вимогам ст. ст. 633, 634, 1055 ЦК України, на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не було надано належних та переконливих доказів стосовно вимог позову про стягнення процентів, доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів частково погоджується з рішенням суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо повернення всієї суми отриманих кредитних коштів, оскільки відповідач використав їх на 7172,26 гривні більше, ніж повернув, вказана різниця підлягає стягненню, також суд, прийшовши до висновку, що належним чином проценти за користування кредитними коштами у договірних правовідносинах між сторонами встановлені не були, мав застосувати положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, якщо ж договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, за приведеною нормою права розмір процентів за спірний період складає 84,02 гривні, які також належить стягнути.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, скаргу слід задовольнити частково, рішення у справі скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та пропорційне відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 16 серпня 2021 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором 7173,26 гривні, яку складають заборгованість за тілом кредиту 7089,24 гривні та заборгованість за процентами 84,02 гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 1089,6 гривні у відшкодування витрат по сплаті судового збору при подачі позову та 1634,4 гривні при подачі апеляційної скарги, пропорційно до задоволеної частини їх вимог, всього 2724 гривні.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 389 ЦПК України, повний текст постанови буде виготовлено протягом п`яти днів.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова