Справа №443/1425/21
Провадження №2/443/1279/21
РІШЕННЯ

іменем України

22 жовтня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 дотериторіальної громади села Новошино в особі Журавненської селищної ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради, загальною площею 1,91 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007462 від 11.04.2000 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів за №656.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради, загальною площею 1,91 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007462 від 11.04.2000 року. Згідно довідки Журавненської селищної ради №2685 від 05.08.2021 року, ОСОБА_2 дійсно проживав і був зареєстрований в с. Новошино Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_2 в даному будинку був зареєстрований і проживав разом із батьком ОСОБА_1 . По даних виконкому Журавнівської селищної ради, заповіту від ОСОБА_2 не посвідчувалося. Зазначає, що оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Стверджує, що інших спадкоємців першої черги за законом немає. Позивач спадщину після смерті свого батька прийняв за законом, оскільки проживав із ним постійно на час відкриття спадщини та не відмовлявся від неї, проте юридично не оформив своїх спадкових прав

Згодом позивач вирішив юридично оформити спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , а тому 30.08.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Стрийського нотаріального округу із метою юридичного оформлення спадщини. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що є спадковим майном. Відтак, змушений звертатися до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав на спадкове майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.09.2021 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просить задоволити та, у випадку визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої вказав про відсутність інформації, яка б була підставою для заперечення позову, наслідки визнання позову йому зрозумілі, тобто фактично визнав позов, а також просить проводити розгляд справи без його участі.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Журавнівською селищною радою Жидачівського району Львівської області від 02.01.2019 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради, загальною площею 1,91 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007462 від 11.04.2000 року (а.с.14).

Заповіту ОСОБА_2 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою виданою Журавненської селищної ради №2685 від 05.08.2021 року (а.с.11).

Згідно довідки Журавненської селищної ради №2685 від 05.08.2021 року, ОСОБА_2 дійсно проживав і був зареєстрований в с. Новошино Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_2 в даному будинку був зареєстрований і проживав разом із батьком ОСОБА_1 .

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як видно із копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Серії НОМЕР_2 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8).

Інших спадкоємців першої черги за законом немає, оскільки матір позивача ОСОБА_3 померла швидше за батька, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого повторно серії НОМЕР_3 від 06.08.2021 року (а.с.9).

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66201907 від 30.08.2021 року, сформованого приватним нотаріусом Петрінець У.П., спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася (а.с.12).

Листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Петрінець У.В. №52/02-31 від 30.08.2021 року (а.с16) відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке він має намір успадкувати.

Позивач стверджує, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, що належав ОСОБА_2 втрачено.

Доказом того, що ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, є копія архівного примірника Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Журавнівської селищної ради від 11.04.2000 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів за №656 (а.с.14) та довідка від 10.08.2021 №97-13-0.22-6/375-21, видана начальником Відділу у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області (а.с.13).

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,91 га гектарів.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належала померлому ОСОБА_2 (спадкове майно), перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши докази в їх сукупності, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Журавнівської селищної ради, загальною площею 1,91 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №007462 від 11.04.2000 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів за №656.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка