Рішення

Іменем України

04 листопада 2021 року місто Чернігів

Справа №751/4352/21

Провадження №2/751/1174/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Шишова А. Я.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до гідності, честі наступну недостовірну інформацію, викладену в заяві ОСОБА_2 під час судового засідання в Деснянському районному суді м. Чернігова у справі №750/3925/16-ц, а саме, що «23 лютого 2015 року, перебуваючи в кабінеті адвоката Єсиневич Т.В. в присутності сторонніх осіб ОСОБА_1 паплюжила честь, гідність, ділову репутацію адвоката Єсиневич Т.В., що полягало в словесних образах, плевками в обличчя та кидання книжок в адвоката ОСОБА_2 », спростування зазначеної інформації шляхом надіслання на її адресу листа із спростуванням недостовірної інформації у місячний строк з дня набрання рішення суду законної сили, а також стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн (а.с.1-3).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2014 між нею та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги терміном шість місяців, за що було сплачено 3 000 грн. Втім 23.02.2015 відповідачка в односторонньому порядку розірвала з нею договір, залишивши її без правової допомоги. За вказані дії рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 11.12.2015 ОСОБА_2 зупинено право на заняття адвокатською діяльністю на три місяці. З того часу, ОСОБА_2 подавала чотири позови до суду про стягнення боргу за договором про надання правової допомоги, а також про захист честі та гідності, останній з яких за її заявою було залишено без розгляду. Саме у справі №750/3925/16 ОСОБА_2 подала заяву про зміну підстав позову, де завідомо умисно розповсюдила недостовірну інформацію, яка викладена в образливій формі. Після оголошення в судовому засіданні даної заяви, вона перенесла гіпертонічний криз, а у подальшому тривале лікування. Внаслідок дій відповідача їй було спричинено моральну шкоду, розмір якої оцінює в сумі 10 000 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 01.07.2021 відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Протокольними ухвалами суду від 14.09.2021 та 30.09.2021 розгляд справи відкладався, у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року у справі оголошено перерву для надання додаткових доказів.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданняне прибула, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася в установленому ст. 128 ЦПК України порядку, за зареєстрованим місцем проживання, також викликалася до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.

Суд, відповідно до положень ст.223 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних доказів у справі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

20 грудня 2014 року між приватним адвокатом ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги. Строк дії договору до 20.06.2014 (а.с.6).

Згідно листа адвоката ОСОБА_2 остання повідомила ОСОБА_1 , що договір про надання правової допомоги від 20.12.2014 вважається розірваним з 23.02.2015 (а.с.7).

Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області №16-3/15 від 17.04.2015 порушено дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_2 (а.с.8).

Рішенням дисциплінарної палати КДКА Чернігівської області №17-2/15 від 22.05.2015 адвоката ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження (а.с.9).

У подальшому рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №XI-027/2015 від 11.12.2015 ухвалено нове рішення про застосування відносно адвоката ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці (а.с.10-11).

Відповідач не погодилася з вищевказаним рішенням та оскаржила його в судовому порядку.Але постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2016 скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.05.2016, якою скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №XI-027/2015 від 11.12.2015 року. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.12-15).

18 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн (а.с.16).

У цивільній справі №750/3925/16 неодноразово позивач збільшувала розмір позовних вимог, що підтверджується її заявами від 28.07.2016 та 09.11.2016 (а.с.17,18).

Крім того, 16 лютого 2017 року у цивільній справі №750/3925/16-ц позивачем подано заяву про зміну підстав позову, в якій вона просить визнати дії ОСОБА_1 такими, що паплюжать честь, гідність та ділову репутацію. У даній заяві ОСОБА_2 зазначила, що «23 лютого 2015 року, перебуваючи в кабінеті адвоката Єсиневич Т.В., в присутності сторонніх осіб ОСОБА_1 паплюжила честь, гідність, ділову репутацію адвоката Єсиневич Т.В., що полягало в словесних образах, плевками в обличчя та кидання книжок в адвоката ОСОБА_2 » (а.с.19).

У подальшому, Деснянський районний суд м. Чернігова ухвалою від 18 травня 2017 року у справі №750/3925/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди залишив без розгляду відповідно до положень п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, в редакції чинній на момент спірних правовідносин (а.с.23-24,25-26).

Відповідно до супровідного листа №2913 та повідомлення ЛНЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №27 від 03.03.2017 ОСОБА_1 16.02.2017 з Деснянського районного суду м. Чернігова доставлена в Чернігівську міську лікарню № 3 (а.с.20-21).

Згідно листа Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради 03.02.2017 року ОСОБА_1 надана медична допомога та вона відмовилася від госпіталізації (а.с.22).

Крім цивільних спорів ОСОБА_1 зверталася до Чернігівського відділу поліції із заявами про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0002174, №0000088 та заявою від 05.03.2016 (а.с.30-32).

Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 22.12.2017 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди (а.с.64-67).

Апеляційний суд Чернігівської області постановою від 19.08.2018 вищезазначене рішення суду залишив без змін (а.с.68-73).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (стаття 3, 28). Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони порядку з метою запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункт 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 роз`яснено, що інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Зазначений правовий висновок відображений у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2019 року у справі № 464/4433/15-ц (провадження № 61-26281св18).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тобто, будь-які письмові докази чи інформація про свідків, покази яких можуть підтвердити неправдивість поширених відомостей про особу та/або сприяти встановленню судом складу правопорушення, неодмінно мають бути надані суду.

Інформація, викладена ОСОБА_2 в адресованій Деснянському районному суді м. Чернігова заяві від 16 лютого 2017 року в справі №750/3925/16-ц, не підлягає спростуванню, оскільки ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі.

При цьому відповідач реалізував своє гарантоване право на звернення до суду за захистом свого цивільного права, а також під час розгляду справи в Деснянському районному суді м. Чернігова реалізував своє процесуальне право, передбачене ст.31 ЦПК України в редакції чинній на момент спірних правовідносин, надавши заяву про зміну підстав позову, що в даному випадку мало місце не поширення недостовірної інформації.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації.

Вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації, у задоволенні яких судом відмовлено, тому відповідно відсутні підстави і для відшкодування позивачу за моральної шкоди.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судовий збір, від сплати якого позивач звільнена на підставі ухвали суду від 01.07.2021, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 42, 81, 89, 139, 141, 206, 259, 263, 265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 16, 277, 297, 299 ЦК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 листопада 2021 року.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

Суддя Н. В. Маслюк