Номер провадження: 22-ц/813/5599/21
Номер справи місцевого суду: 505/1838/19
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Позивача- ОСОБА_1

Представника позивача- ОСОБА_2

Представника 3-ї особи- Байрамова О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації Кушнерової Римми Вячеславівни, треті особи: КП «Агенція державної реєстрації», ПАТ «Укрсоцбанк»- правонаступник АТ «Альфа банк»,

- про визнання неправомірним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

04 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації Кушнерової Римми Вячеславівни в якій просив:

- визнати неправомірним та скасувати запис про право власності на майно, право власності на суб`єктів(субєкта) цього права, форма власності: приватна,розмір 1/1, за номером запису про право власності 31548927 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,відкритого на обєкт нерухомого майна зва № 101,вчиненого 13 травня 2019 року на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексовий номер 46865508 від 15.05.2019 року,державним реєстратором Кушнеровою Риммою В`ячеславівною.

Вимоги обгрунтовує тим, що вона була власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 26 січня 2001 року.

Зазначена квартира є предметом Іпотечноного договору від 07 серпня 2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та нею ОСОБА_3 в якості забезпечення виконання умов Кредитного договору № 2006/13-2.06/691 від 07 серпня 2006 року.

Іпотекодержатель в супереч вимог чинного законодавства порушив процедуру переоформлення зазначеного майна та в позасудовому порядку набув право власності.

При цьому посилається на Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідно до якого введено мараторій на примусове відчудження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобовязань позичальниками валютниими кредитами.Дія мараторію напримусове стягнення, яке забезпечено валютні кредити, розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення та на нерухоме майно а саме квартиру АДРЕСА_1 , та становить 41,2 кв.м. та є постійним місцем його проживання.

Одночасно посилається і на вимоги ст.109 ЖК України та відсутність підстав для його виселення.

У відзиві на позовну заяву представник 3-ї особи АТ «Укрсоцбанк» пояснив, що іпотечне застереження є підставою для реєстрації права власності у позасудовому порядку у звязку з невиконанням або неналежним виконанням боржником основного зобовязання.

У відповіді на пояснення АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 зазначає, що згідно зі ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулування на підставі договору.

Короткий зміст заочного рішення

Заочним рішенням Київського районого суду м. Одеси від 16.12.2019 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації Кушнерової Римми В`ячеславівни, треті особи: КП «Агенція державної реєстрації», ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання неправомірним та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог районний суд виходив з того, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу неправомірності дій відповідачів.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовільнити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно є перешкодою для здійснення державним еєстратором реєстраційних дій щодо такого майна до того часу, поки таке обтяження не буде знято.

При цьому посилається на норми ч.1,2 ст.24( п.6) Закону України «Про Державну реєстрацію прав на нерухоме майно та обтяження» та на правову позицію Верховного Суду України від 11.11.2014 року у справі № 21-357а17, у якій зроблений висновок щодо застосування цієї норми закону.

Крім того, посилається на положення Закону України «Про мараторій та стягнення майна громадян України,наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яка передбає введення мараторію на примусове відчуження житлових пиміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобовязань позичальниками за валютними кредитами та розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення.

Одночасно зазначає порушення вимог ст.109 ЖК України яка встановлює правило про неможливість виселення громадян без надання іншого житлового пиміщення.

В судове засідання державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації Кушнерова Римма Вячеславівна, третя особи: КП «Агенція державної реєстрації» не з`явились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників спави, що з`явились в судове засідання приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що 07 серпня 2006 року між АК Банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 2006/13-2.06/691 відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних.( а.с.14).

В забезпечення кредитного договору між АК Банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_5 укладений іпотечний договір, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту № 2006/13-2.06/691 від 07 серпня 2006 року квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності за договором купівлі-продажу від 11.06.2001 року( а.с.15-17).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

13.05.2019 року відповідно до запису № 32548927 внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46865508 від 15.05.2019 року змінено власника квартири на АК «Укрсоцбанк».

Відмовляючи в задоволені позовних вимог районний суд виходив з відсутності належних та допустимих доказів неправомірності дій відповідача.

Однак з таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Закон України «Про іпотеку» вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель.

Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог.

При цьому до прийняття Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас зазначений Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Велика Палата Верховного Суду у постанову від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зазначає, що квартира яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за Банком як забезпечення виконання особою умов кредитного договору , укладеного в іноземній валюті.

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону № 1304-VII міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. Підстави для відступу від цього висновку відсутні.

Між тим, матеріалами справи встановлено, що зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ПАТ «Укрсоцбанк»- правонаступником АТ «Альфа Банк» з приводу порушення ним права власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності за договором купівлі-продажу від 11.06.2001 року внаслідок дій іпотекодержателя щодо реєстрації за ним такого права

Отже, позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації Кушнерової Римми Вячеславівни, до якого позивач заявив позовні вимоги та визначив відповідачем.

Державний реєстратор, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Така правова позиція зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (провадження № 14-397цс19)

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Наведені вище норми законодавства свідчать про те, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права , не врахував висновки Верховного Суду у справах такої ж категорії, та не залучив до участі в справі в якості відповідача власника спірної квартири набутого на підставі рішення про про державну реєстрацію прав таїх обтяжень, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам рішення суду не відповідає, а тому підлягає зміні мотивувальна частина судового рішення, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, та є самостійною підставою для скасування рішення і відмови у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги не оцінюються судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367,368,374,376 ,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2019 року змінити виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 03.11.2021 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда

Т.В.Цюра