Провадження № 2/761/4223/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

при секретарі: Корнійчук Є.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просить суд, з урахуванням уточнень здійснити поділ відокремленого нежилого приміщення 1-го поверху (в літері В) В тому числі: приміщення 1 пл. - 41,8 кв.м., приміщення 2 пл.- 24,0 кв.м., приміщення 3 пл.-2,1кв.м., приміщення 4 пл. - 11,5 кв.м., приміщення І пл,- 6,7 кв.м. загальною площею 86,10 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за нею право власності на 1/2 частину відокремленого не жилого приміщення 1-го поверху (в літері В) в т.ч.: приміщення 1 пл. - 41,8 кв.м., приміщення 2 пл,- 24,0 кв.м., приміщення 3 пл.- 2,1кв.м., приміщення 4 пл. - 11,5 кв.м., приміщення І пл.- 6,7кв.м. загальною площею 86,10 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.09.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. За період перебування у шлюбі ними було придбане відокремлене нежитлове приміщення 1-го поверху (в літері В) загальною площею 86,10 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке відповідно до договору купівлі-продажу від 03.07.2003 року було оформлено на ОСОБА_2 , і яке вони повинні були використовувати під художню майстерню.

18.03.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва було винесено рішення , яким позов про розірвання шлюбу було задоволено, а шлюб між сторонами розірвано.

Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав.

Ухвалою від 07.12.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 29.04.2021 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та слухати справу у його відсутність, не заперечив проти заочного рішення суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 08.09.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб про що зроблено актовий запис № 895 в Жовтневому РАГС М. Києва.

18.03.2013 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на не рухоме майно та Реєстру прав власності на не рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме на: відокремлене нежиле приміщення 1-го поверху (в літері В) загальною площею 86,10 кв.м., яке розташоване за адресою : АДРЕСА_3 , інформація в реєстрі відсутня.

Відповідно до договору купівлі-продажу серії ВАМ №213606 від 03.07.2003 року зареєстрованого за №000234/10 Фондом приватизації комунального майна Шевченківського району м.Києва, ОСОБА_2 було придбане нежиле приміщення 1-го поверху (в літері В) в т.ч.: приміщення 1пл. - 41,8 кв.м, приміщення 2 пл.- 24,0 кв.м, приміщення 3 пл.-2,1кв.м, приміщення 4 пл. - 11,5 кв.м, приміщення І пл,- 6,7кв.м. загальною площею 86,10 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації від 08.09.2003 року було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення І поверху (літ. В) загальною площею 86,1 кв.м. за ОСОБА_2 .

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 368 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 СК України).

При цьому, право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об`єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Отже, з аналізу наданих суду доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірне майно придбане та зареєстроване на ім`я відповідача в період з 08.09.1990 р. по 18.03.2013 р. є спільною сумісною власністю сторін по справі, як майно подружжя придбане під час шлюбу, а тому підлягає поділу, в рівних частках кожному.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно визнати за позивачем право власності на 1/2 вищезазначених приміщень за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10510,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 142, 197, 200, 206, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-281, 352-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя- задовольнити.

Здійснити поділ відокремленого нежилого приміщення І-го поверху (в літері В) в тому числі: приміщення 1пл. - 41,8 кв.м., приміщення 2 пл,- 24,0 кв.м., приміщення 3 пл.-2,1кв.м, приміщення 4 пл. - 11,5 кв.м., приміщення І пл.- 6,7кв.м. загальною площею 86,10 кв.м. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину відокремленого не жилого приміщення І-го поверху (в літері В) в тому числі: приміщення 1пл. - 41,8 кв.м., приміщення 2 пл,- 24,0 кв.м., приміщення 3 пл.-2,1кв.м, приміщення 4 пл. - 11,5 кв.м., приміщення І пл.- 6,7кв.м. загальною площею 86,10 кв.м. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: