Справа №359/7534/20
Провадження №2/359/933/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засівання ОСОБА_1

за участю

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_4 , звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 квітня 2020 року о 08 год. 01 хв. в м. Бориспіль по вул. Горбатюка, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля CHEVROLET TACUMA д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .

Згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2020 року винуватцем ДТП визнано ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Після ДТП позивач звернулась з повідомленням до ПАТ «НАСК «Оранта» про настання страхового випадку. Протоколом огляду транспортного засобу від 16.04.2020 року був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем CHEVROLET TACUMA д.н.з. НОМЕР_1 .

Тому ОСОБА_4 , просить стягнути з ОСОБА_5 відшкодування вартості відновлювального ремонту заподіяної у наслідок ДТП в розмірі 22170 гривень та 950 гривень франшизи. Стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» недоплачену суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5328,70 гривень. Стягнути солідарно з відповідачів судовий збір в розмірі 347,20 гривень та стягнути солідарно з відповідачів за виготовлення звіту в розмірі 3000 гривень.

Ухвалою судді від 05 жовтня 2020 року (а.с.61) було відкрито провадження в порядку позовного провадження на призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25 січня 2021 року (а.с.104) було закрито підготовче судове засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_2 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 заперечує проти позову, посилаючись на те, що ОСОБА_5 є неналежним відповідачем, а сума відновлювального ремонту та матеріальної шкоди є недоведеною.

Представник ПАТ «НАСК «Оранта» не з`явився у судове засідання. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.100).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власницею автомобіля CHEVROLET TACUMA д.н.з. НОМЕР_1 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Зі змісту постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 24 квітня 2020 року (а.с.11) вбачається, що 14 квітня 2020 року о 08 год. 01 хв. в м. Бориспіль по вул. Горбатюка, 2 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22, ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Вона полягає у втратах, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витратах, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи.

Згідно з п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Згідно з розрахунку на оплату №266 від 25 вересня 2020 року (а.с.122-123) вбачається, що ОСОБА_4 витратила кошти в розмірі 51605,68 гривень на ремонт автомобіля CHEVROLET TACUMA д.н.з. НОМЕР_1 .

Зі змісту постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 24 квітня 2020 року вбачається, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_5 , оскільки він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210111», номерний знак НОМЕР_2 , всупереч п.13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки CHEVROLET TACUMA д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, що рухався попереду. На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України наведені обставини не підлягають доказуванню.

Зі змісту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 5654127 (а.с.87) вбачається, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта». Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, була визначена в розмірі 130000 гривень, а франшиза - в розмірі 950 гривень.

Аналіз цих обставин свідчить про те, що у ПАТ «НАСК «Оранта» виникло зобов`язання відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 5324,68 гривень та витрати в розмірі 3000 гривень на проведення авто товарозначого дослідження. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ПАТ «НАСК «Оранта» добровільно виконали вказані грошові зобов`язання.

З огляду на це суд вважає, що з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 5324,68 гривень та 3000 гривень на оплату авто товарознавчого дослідження.

Щодо стягнення з водія ОСОБА_5 на користь позивача відшкодування вартості відновлювального ремонту, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року дійшла висновку, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідальність відповідача була застрахована, ліміт майнової шкоди становить 130 000,00 грн. Після настання страхового випадку, позивач звернулась до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, та отримала страхове відшкодування у розмірі 15 711,30 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»).

Отже, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22 - 31, 35, 36 Закону).

В свою чергу, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що, в даному випадку, страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди у межах ліміту своєї відповідальності, завданої пошкодженням автомобіля і лише за умови перевищення даного ліміту відшкодування покладається на винну особу, так як між відповідачем та його страхувальником укладено договір обов`язкового страхування.

Розрахунок оціненої шкоди здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу, має сплатити страховик як страхове відшкодування.

У розділі IV Методики наведено вимоги до оцінки КТЗ і викладення її результатів та зазначено, що така оцінка передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ, який повинен містити, зокрема, висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження).

Враховуючи викладені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що в частині стягнення з водія ОСОБА_5 матеріальної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_4 сплатила судовий збір в розмірі 847 гривень 20 копійки. Ця обставина підтверджуються квитанцією (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений частково.

З огляду на це суд вважає, що з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 220 гривень 43 копійки.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 5324,68 грн. страхового відшкодування.

Стягнути Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 3000 грн. за авто товарознавче дослідження.

В задоволенні вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 220,43 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя Чирка С.С.