ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1496/21 Номер провадження 22-ц/814/2057/21Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Кузнєцової О.Ю.,Прядкіної О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Алтухової О.С. (повний текст рішення складено 06 липня 2021 року)

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю. Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю в сумі 2000 гривень щомісячно, з моменту подання позовної заяви і на весь час проживання та опікування дитиною з інвалідністю.

В обґрунтування вимог вказувала, що 20 січня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Лубенському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області було зареєстровано шлюб.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зв`язку з тим, що малолітній син ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю (психічні розлади з когнітивною недостатністю. ЗНМ І рівня та аутистистичну поведінку на резидуально-органічному тлі), на підставі висновків лікарів, він потребує постійного догляду та неспроможний сам обходитися без стороннього догляду.

Вказувала, що у зв`язку з ухиленням відповідача від надання коштів на утримання сина вона подала до Лубенського міськрайонного суду заяву про видачу судового наказу, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішення, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просила рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновки суду щодо недоведеності, що її малолітній син ОСОБА_3 потребує постійного догляду та неспроможний обходитись без стороннього догляду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи наявні докази про те, що її дитина потребує постійного догляду .

Зазначає, що дитина відвідує Лубенський заклад дошкільної освіти № 12 « Червона Шапочка» та перебуває в інклюзивній групі з 04.02.2021 року, як дитина з особливими освітніми потребами.

28.09.2021 року надійшов відзив від ОСОБА_2 в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явились.

Від апелянта ОСОБА_1 надійшла зава про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що 20 січня 2017 року сторони уклали шлюб, про що Лубенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територілаьного управління юстиції у Полтавській області, в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 9 та видано свідоцтво про одруження серія НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Згідно медичного висновку № 62 від 07 грудня 2020 року, корінця до медичного висновку № 62 від 07 грудня 2020 року консультаційного висновку спеціаліста № 808 від 01.12.2020 року, виданих матері ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має захворювання: психічні розлади з когнітивною недостатністю. ЗНМ І рівня та аутистистичну поведінку на резидуально-органічному тлі. (а.с.5,6,7).

Відповідно довідки № 252 від 18.03.2021, виданої об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Вербиченька1», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. (а.с. 8-9).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, що дитина потребує постійного стороннього догляду.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 6 та статтею 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частиною другоюстатті 150 СК Українивизначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог частин першої, другоїстатті 155 СК Україниздійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54).

Згідно ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно медичного висновку № 62 від 07 грудня 2020 року, корінця до медичного висновку № 62 від 07 грудня 2020 року консультаційного висновку спеціаліста № 808 від 01.12.2020 року, виданих матері ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має захворювання: психічні розлади з когнітивною недостатністю. ЗНМ І рівня та аутистистичну поведінку на резидуально-органічному тлі. (а.с.5,6,7).

Із вищевказаних доказів вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, оскільки статус дитини з інвалідністю встановлено відповідним висновком, а необхідність постійного стороннього догляду обумовлена характером та перебігом його захворювання, її віком, медичними рекомендаціями.

Таким чином, ураховуючи встановлені судом обставини щодо доходу відповідача, зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, задовільний стан здоров`я відповідача та його працездатний вік, який не заважає останньому працевлаштуватися та отримувати іншу більш високу заробітну плату, а також ту обставину, що малолітня дитина є інвалідом та перебуває на утриманні матері, яка не може працювати у зв`язку із доглядом за сином, апеляційний суд, виходячи із принципу співмірності для забезпечення прав дитини, на користь якої стягуються аліменти, дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідність у розмірі 700 грн, що є таким, який не перевищує фінансову спроможність відповідача.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення місцевого суду слід скасувати з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України)

Так, при подачі позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 908 грн, а при подачі апеляційної скарги 1362 грн.

Оскільки позов задоволено на 35% слід стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 794, 50 грн. на користь держави.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно починаючи з 13.04.2021 року протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею, але не більше ніж до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 794,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

О.В. Прядкіна

Повний текст постанови складено 28.10.2021 року