Справа № 635/1387/19
Провадження 2/635/628/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2021 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання - Савченко В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач 1- ОСОБА_2 ;

відповідач 2 - ОСОБА_3 ;

відповідач 3 - Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Шило Ірина Вікторівна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Шило Ірини Вікторівни про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання незаконними дії приватного нотаріуса, скасування державної реєстрації права власності та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку з часом уточнив, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Шило Ірини Вікторівни, в якій просив:

-визнати довіреність від 24.10.2016 року, посвідчену Приватним нотаріусом Шило Іриною Вікторівною Харківського районного нотаріального округу Харківськоі обл., зареєстровану в реєстрі за №624 - недійсною;

-визнати договір купівлі-продажу від 05 листопада 2016 року, що укладений між ОСОБА_2 номер платника податку НОМЕР_3, який діяв від імені ОСОБА_1 номер платника податку НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер платника податку НОМЕР_2 , посвідченого Приватним нотаріусом Шило Іриною Вікторівною Харківського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 652 -недійсним;

-визнати нотаріальні дії Приватного нотаріуса Шило Ірини Вікторівни Харківського районного нотаріального округу по нотаріальному посвідченню довіреності від 24.10.2016 року, зареєстровану за №624 та договору купівлі-продажу від 05.11.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 652 - незаконними;

-стягнути моральну шкоду з Приватного нотаріуса Шило Ірини Вікторівни Харківського районного нотаріального округу Харківської обл. на користь ОСОБА_1 номер платника податку в сумі 8924,15 гривень;

-скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер платника податку НОМЕР_2 , а саме: на 2/3 житлового будинку, з надвірними будівлями, Загальна площа (кв.м): 38.3, житлова площа (кв.м): 24.5, матеріали стін: дерево обкл. б/бет. цеглою, Опис: житловий будинок літ. "А-1",веранда літ. "а", веранда літ."а1",сарай літ. "Б", погріб літ."П", гараж літ."В", вбиральня літ. "Д", ворота літ. "№1", огорожа літ. "№2",огорожа літ. "№3, розташованого за адресою в АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу від 05.11.2016 року, за № 652 приватний нотаріус Шило Ірина Вікторівна, Харківський районний нотаріальний округ, Харківська обл., що зареєстровано в реєстрі 05.11.2016 року за реєстраційним номером 251, номер запису про право власності 17356716,дата реєстрації 05.11.2016 року о 12:44:57, державний реєстратор- приватний нотаріус Шило Ірина Вікторівна, Харківський районний нотаріальний округ Харківської області;

-стягнути солідарно з ОСОБА_2 номер платника податку НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер платника податку НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 номер платника податку НОМЕР_1 моральну шкоду в сумі 48924,15 грн.;

-вирішити питання про розподіл судових витрат між відповідачами, що сплачені позивачем при зверненні до суду з заявою в сумі 4610, 40 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з дитинства є сиротою, піклування та догляд за позивачем з дитинства здійснювала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті батьків позивач успадкував 2/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На іншу частку житлового будинку ОСОБА_4 склала заповіт від 22.10.2014, посвідчений Коротичанською селищною радою. Оформити спадщину на 1/3 частку будинку позивач не встиг, оскільки всі документи зникли. Після зникнення документів чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_2 запропонував позивачу допомогу у відновленні втрачених документів, у зв`язку з чим 24.10.2016 відвіз позивача до приватного нотаріуса Шило І.В. для оформлення довіреності запевнявши ОСОБА_1 , що останній підписує довіреність для відновлення втрачених документів. В подальшому ОСОБА_2 тривалий час не вчиняв дії щодо допомоги позивачу у відновленні документів, тому ОСОБА_1 скасував довіреність від 24.10.2016. В грудні 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомили позивачу про необхідність звільнення 2/3 частки спірного домоволодіння, оскільки власником є ОСОБА_3 . Звернувшись до приватного нотаріуса Шило І.В. позивачу 22.01.2019 надано копію нотаріальної справи, в якій містилась довіреність від 24.10.2016 видана позивачем на ім`я ОСОБА_2 , а також договір купівлі-продажу 2/3 часток спірного житлового будинку, укладений ОСОБА_2 з ОСОБА_3 . В довіреності від 24.10.2016 поряд з повноваженнями ОСОБА_2 на отримання дублікату свідоцтва про право власності за законом від 03.07.1999 та його подальшої реєстрації є повноваження на укладання договору дарування або купівлі-продажу 2/3 частин будівлі на користь ОСОБА_3 , що було приховано від позивача під час підписання довіреності. Позивач вважає, що оспорювана довіреність видана позивачем під впливом обману, всупереч волі довірителя та закону, а коло наданих повноважень не відповідало волі довірителя. Визнання договору купівлі-продажу від 05.11.2016 недійсним обґрунтовується тим, що ОСОБА_2 не міг укладати всупереч волі довірителя правочини, внаслідок чого набув у спільну сумісну власність подружжя частку позивача у спірному домоволодінні. Позивач вважає, що у даному випадку існують дві окремі самостійні підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним згідно ст.ст. 232, 238 ЦК України, а саме зловмисна домовленість представника з іншою стороною, а також укладання договору купівлі-продажу за відсутності повноважень на його укладання. Позивач зазначає, що під час укладання довіреності приватний нотаріус Шило І.В. не роз`яснювала права позивача не попереджала про наслідки вчинюваних нотаріальних дій, як наслідок юридична необізнаність позивача була використана на шкоду останнього. Внаслідок постійних хвилювань, страху про залишення без помешкання, позивач поніс моральних втрат, розмір яких останнім обраховано виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (оскільки позивач боявся покинути будинок, у зв`язку з можливим виселенням), яка у 2018 р. становила 3723 грн, а у 2019 - 4173 грн., за період з 05.12.2018 по 12.02.2019, що склало 8924,15 грн, а також оцінки душевних страждань позивача в 40000 грн.

ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що ОСОБА_4 була її тіткою, яка мала у власності 1/3 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим власником 2/3 часток будинку був ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.1999р. Зазначає, що узгоджувала з ОСОБА_1 продаж його частки в спірному будинку за суму 3500 доларів США в гривневому еквіваленті. Оскільки ОСОБА_1 не мав документів на частку у домоволодінні, 24.10.2016 ОСОБА_1 склав довіреність на ім`я ОСОБА_2 , посвідчена приватним нотаріусом Шило І.В. 24.10.2016. Довіреністю ОСОБА_1 уповноважував ОСОБА_2 представляти інтереси в різних організаціях з питань оформлення та державної реєстрації права власності на 2/3 частки в спірному домоволодінні, а також укладання від ім`я ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 договору дарування або купівлі-продажу. ОСОБА_1 ознайомився зі змістом довіреності та підписав її. Після одержання ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спірну частку в будинку належну позивачу, 05.11.2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Шило І.В. За договором купівлі-продажу його вартість склала 93461 грн. Приїхавши до ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та її чоловік передали позивачу грошові кошти в сумі 93461 грн. та копію договору купівлі-продажу та дозволили ОСОБА_1 залишитись мешкати в будинку. Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 погіршились, останній зловживав спиртними напоями, у зв`язку з чим ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення. Вважає, що були відсутні жодні порушення законодавства під час оформлення довіреності та договору купівлі-продажу. Окрім того, ОСОБА_2 був уповноважений ОСОБА_1 довіреністю на вчинення дій від імені довірителя у відношенні конкретизованої особи, та не мав жодних повноважень на вчинення правочину на користь іншої особи. Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу 2/3 часток житлового будинку та скасування державної реєстрації, ОСОБА_3 зазначила, що твердження позивача про зловмисну домоволеність не відповідають дійсності. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 уклавши договір купівлі-продажу покращив свої матеріальне становище, оскільки будинок став спільною сумісною власністю подружжя, що також не відповідає дійсності, оскільки кошти сплачені ОСОБА_1 не були спільними ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а тому приватний нотаріус посвідчуючи договір купівлі-продажу не отримувала згоду ОСОБА_2 . Вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди необгрутованим та абсурдним.

ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому посилався на обставини викладені ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву, зазначив, що вчиняв правочин в межах діючого законодавства в межах наданих ОСОБА_1 повноважень, в задоволенні позову просив відмовити.

Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Шило Ірина Вікторівна надала заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що 24 жовтня 2016 року нею було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_1 , за якою він надавав право ОСОБА_2 розпоряджатися 2/3 частками житлового будинку в АДРЕСА_1 . Згідно п. 3 глави 9 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, текст довіреності ним був прочитаний, зміст зрозумілий, про що є відповідна відмітка в тексті довіреності. Документ був підписаний ним власноручно у присутності нотаріуса згідно п.4 глави 9 розділу І Порядку. Відповідно до п. 7 глави 4 розділу II Положення, довіреність була зареєстровано в Єдиному реєстрі довіреностей 24 жовтня 2016 року за реєстраційним номером 44624569, витяг № 32415801 від 24.10.2016 року. 05 листопада 2016 року за реєстровим номером 652 нотаріусом було посвідчено договір купівлі-продажу 2/3 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1 . Від імені продавця ОСОБА_1 діяв його представник ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 24.10.2016 року за реєстровим № 624, дійсність довіреності було перевірено 05.11.2016р. за даними Єдиного реєстру довіреностей, витяг № 32514163. Згідно статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії нотаріусом проводиться невідкладно після завершення нотаріальної. На підставі договору купівлі-продажу № 652 від 05.11.2016 року нотаріусом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , за набувачем ОСОБА_3 . 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про скасування довіреності № 624 від 24.10.2016 року, на підставі якої було внесено відповідний запис до Єдиного реєстру довіреностей 14.08.2018 року, витяг № 37199127. ОСОБА_6 вважає, що нею виконано всі вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 111/5 від 28.12.2006р., Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2015р. № 1127. Вважає, що позивачем жодного документа про його працевлаштування, знаходження на обліку в центрі зайнятості не надано, а тому вимоги про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2019 р. застосовано заходи забезпечення позову.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 лютого 2019 р. виправлено описку.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2019 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 р. справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 січня 2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2021 витребувано докази.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Шило Ірина Вікторівнав судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Шило І.В. 01.11.2016, ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_4 , подарував ОСОБА_3 1/3 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

24.10.2016 ОСОБА_1 склав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Шило І.В., якою уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси у всіх підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, в органах нотаріату, перед суб`єктами оціночної діяльності, у відповідних органах державної реєстрації прав, бюро технічної інвентаризації, ДП «Центр державного земельного кадастру, управлінні Держгеокадастру, відповідному відділі земельних ресурсів, землевпорядних організаціях, Держземагенстві, відповідному Центрі надання адміністративних послуг, всіх комунальних підприємствах та інших компетентних органах з питань оформлення та державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно - 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель в АДРЕСА_2 , а також продажу належної ОСОБА_1 2/3 частки вищевказаного житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за ціну та на умовах на свій розсуд, або подарувати вищевказану частку житлового будинку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на умовах на свій розсуд.

05.11.2016 ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Шило І.В., за яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 2/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В договорі зазначається, що продаж здійснюється за ціною 93461 грн.

В ході судового розгляду допитано свідків:

- ОСОБА_8 , яка пояснила, що є сусідкою позивача, депутатом сільської ради. Дуже давно знайома з бабусею позивача ОСОБА_4 , як голова опікунської ради знає, що ОСОБА_4 була опікуном ОСОБА_1 , посвідчувала її заповіт на ім`я ОСОБА_9 . Бабуся виховувала ОСОБА_9 . Свідок ніколи не бачила ОСОБА_10 і ніколи від ОСОБА_4 не чула про них. Закордонного паспорту у ОСОБА_9 немає, їхати за кордон він не збирався. В разі продажу будинку йому не буде, де жити;

- ОСОБА_11 , який пояснив, що з позивачем разом працював. В середині жовтня 2016 року ОСОБА_1 сказав, що до нього приїдуть родичі та йому необхідно відлучитися з роботи, на що свідок погодився. Від ОСОБА_9 дізнався, що його родичі (тітка з дядьком) запропоновали йому допомогу в оформленні документів на житло, для чого він підписав довіреність, щоб вони допомогли відновити документи для оформлення на нього будинку. ОСОБА_10 особисто свідок не бачив. За кордон їхати ОСОБА_9 не збирався, закордонного паспорту в нього не було, він неофіційно працював підсобним робочим;

- ОСОБА_12 , яка пояснила, що є сусідкою позивача та добре знала його бабусю ОСОБА_4 , яка з дитинства виховувала ОСОБА_9 і була його опікуном. Інформації про те, що ОСОБА_9 збирався продавати будинок і їхати за кордон, вона не чула.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.02.2019 за адресою: АДРЕСА_2 , 2/3 часток домоволодіння належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Шило І.В., 1/3 частки домоволодіння належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 01.11.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Шило І.В.

З листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05.03.2019 вих.№Б-325/Б-416/01-20/02.01-06 убачається, що при посвідченні договору купівлі-продажу 2/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , нотаріусом Шило І.В. були порушені вимоги частини 3 статті 238 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що представник не може вчиняти правовий від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

Суду надано копію заяви, посвідчену приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Шило І.В. 05.11.2016, за якою ОСОБА_2 надав згоду своїй дружині ОСОБА_3 на купівлю 2/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Позовні вимоги в частині визнання недійсною довіреності від 24.10.2016 позивач обґрунтовує вчиненням ним дій щодо видачі довіреності під впливом обману з боку відповідача 1 та відповідача 2, тобто порушенням при видачі довіреності вимог статті 230 ЦК України, частинами 1 та 2 якої визначено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

При цьому згідно з частиною 1 статті 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Суд зауважує, що за змістом статті 230 ЦК України обман є підставою для визнання недійсним лише дво- або багатостороннього правочину, водночас односторонній правочин, яким є довіреність, не може бути визнаний недійсним на підставі вказаної статті.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, закріпленій у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно з яким норми статті 230 ЦК України не застосовуються до односторонніх правочинів.

Принагідно суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту умисного введення позивача відповідачем 1 та відповідачем 2 в оману щодо змісту спірної довіреності позивачем суду не надано. Вказані обставини викладені лише у позовній заяві, допитані свідки не надали пояснень на підтвердження факту застосування відповідачами обману щодо позивача при укладанні спірної довіреності. Водночас інші особи, присутні при її укладанні (відповідач 1, відповідач 2 та відповідач 3) у своїх поясненнях по суті справи пояснили, що спірна довіреність видана позивачем добровільно, її зміст відповідав його дійсним намірам та внутрішній волі щодо відчуження належного йому нерухомого майна за допомогою відповідача ОСОБА_2

Невідповідності змісту спірної довіреності положенням частини 3 статті 238 ЦК України, згідно з якою представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом, судом не виявлено.

Так, зі змісту довіреності випливає, що позивач уповноважив відповідача 1 представляти його інтереси, зокрема, з питань продажу належної йому 2/3 частки спірного житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за ціну та на умовах на свій розсуд, або подарувати вищевказану частку житлового будинку ОСОБА_3 на умовах на свій розсуд.

Отже, з буквального тлумачення змісту довіреності випливає, що позивач уповноважив відповідача 1 продати належну йому частку житлового будинку будь-якій особі або подарувати ОСОБА_3 .

Оскільки згідно з пунктом 2 частини 1 статті 57 СК України майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування, є особистою приватною власністю чоловіка, дружини, вимогам частини 3 статті 238 ЦК України зміст спірної довіреності не суперечить, оскільки у випадку дарування частки будинку ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на це майно у ОСОБА_2 не виникає.

Надаючи оцінку обгрунтованості позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.11.2016, суд виходить з наступного.

Згідно з вказаним договором, ОСОБА_2 , діючи від імені позивача, передав у власність своїй дружині ОСОБА_3 за грошові кошти 2/3 частки спірного житлового будинку.

За загальним правилом, визначеним частиною 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тобто діє презумпція спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час шлюбу, яка може бути спростована у судовому порядку, зокрема, з підстав, що вказане майно придбано за особисті кошти одного з подружжя.

Водночас належних, допустимих і достатніх доказів того, що вказане майно придбано ОСОБА_3 за особисті кошти, у зв`язку з чим є її особистою приватною власністю, відповідачами 1 і 2 суду не надано, як і не надано рішення суду про встановлення цього факту.

Натомість позивачем надано копію заяви ОСОБА_2 про надання згоди своїй дружині ОСОБА_3 на придбання спірного нерухомого майна на підставі спірного правочину.

Таким чином, у даному випадку відповідачами 1 і 2 не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_10 на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2016.

Як зазначено вище, частиною 3 статті 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Отже, оскільки внаслідок вчинення ОСОБА_2 спірного правочину у нього виникло право спільної власності на набуте майно, слід дійти висновку, що при укладанні вказаного договору він діяв у своїх інтересах, що суперечить приписам частини 3 статті 238 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 05.11.2016.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними нотаріальних дій відповідача 3 по нотаріальному оформленню спірних довіреності та договору купівлі-продажу частки житлового будинку суд зазначає наступне.

Оскільки судом не встановлено порушень закону при посвідченні відповідачем 3 спірної довіреності, відсутні підстави для визнання нотаріальних дій щодо посвідчення даної довіреності незаконними.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання незаконними нотаріальних дій з посвідчення спірного договору купівлі-продажу, суд виходить з наступного.

За змістом частини 2 статті 5 ЦПК України спосіб захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача повинен бути ефективним, тобто таким, що належним чином забезпечує захист і відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 16 ЦК України, ефективним способом захисту і відновлення прав позивача, порушених унаслідок укладення спірного договору купівлі-продажу, є визнання вказаного правочину недійсним і відшкодування завданих збитків і моральної шкоди.

Крім того, приватним нотаріусом при посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна вчиняється певний комплекс нотаріальних дій, водночас позивачем не зазначено, які конкретно нотаріальні дії щодо посвідчення спірного договору він просить визнати незаконними.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність правових і фактичних підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій відповідача 3 щодо посвідчення спірного договору купівлі-продажу частки житлового будинку.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 - приватного нотаріуса Шило І.В. моральної шкоди в сумі 8924,15 грн. суд зазначає наступне.

Відповідальність приватного нотаріуса врегульована статтею 27 Закону України «Про нотаріат», якою визначено, що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.

Нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії:

подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії;

подала недійсні та/або підроблені документи;

не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.

При цьому частиною 1 статті 28 даного Закону передбачено, що для забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчиненої нотаріальної дії та/або іншої дії, покладеної на нотаріуса відповідно до закону, приватний нотаріус зобов`язаний до початку зайняття приватною нотаріальною діяльністю укласти договір страхування цивільно-правової відповідальності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц сформульовано правовий висновок, згідно з яким покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Таким чином, оскільки відповідач 3 зобов`язаний в силу закону укласти договір страхування цивільно-правової відповідальності, і доказів того, що вказаний обов`язок останнім не виконано, стороною позивача суду не надано, належним відповідачем у межах страхового відшкодування за вимогами про відшкодування заподіяної відповідачем 3 внаслідок укладення спірного договору шкоди є страховик, з яким приватним нотаріусом укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, а не приватний нотаріус.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення з відповідачів 1 і 2 моральної шкоди суд виходить з наступного.

Позовні вимоги в цій частині обґрунтовуються порушенням відповідачами 1 і 2 майнових прав позивача через зловмисну домовленість на укладання договору купівлі-продажу, обман щодо дійсних намірів відчуження нерухомого майна позивача без його згоди.

Як раніше зазначено судом, належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження навмисного уведення відповідачами 1 і 2 позивача в оману щодо змісту спірної довіреності суду не надано, зміст спірної довіреності не суперечить приписам чинного законодавства.

Судом встановлено невідповідність спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна вимогам частини 3 статті 238 ЦК України, водночас права позивача укладанням даного договору, на думку суду, не порушено, оскільки зі змісту виданої позивачем відповідачеві 1 довіреності вбачається, що позивач уповноважив ОСОБА_2 продати належну йому частку житлового будинку будь-якій особі.

Отже, оскільки укладанням спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна права позивача не порушено, а протиправність інших дій відповідачів 1 і 2 щодо позивача останнім не доведена, підстави для стягнення з відповідачів 1 і 2 на користь позивача моральної шкоди відсутні.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з останніх підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. з кожного.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Шило Ірини Вікторівни про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання незаконними дії приватного нотаріуса, скасування державної реєстрації права власності та відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу від 05 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , посвідчений Приватним нотаріусом Шило Іриною Вікторівною Харківського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 652, -недійсним.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 2/3 житлового будинку, з надвірними будівлями, загальна площа (кв.м): 38.3, житлова площа (кв.м): 24.5, матеріали стін: дерево обкл. б/бет. цеглою, Опис: житловий будинок літ. "А-1",веранда літ. "а", веранда літ."а1",сарай літ. "Б", погріб літ."П", гараж літ."В", вбиральня літ. "Д", ворота літ. "№1", огорожа літ. "№2",огорожа літ. "№3, розташованого за адресою в АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу від 05.11.2016 року, за № 652 приватний нотаріус Шило Ірина Вікторівна, Харківський районний нотаріальний округ, Харківська обл., що зареєстровано в реєстрі 05.11.2016 року за реєстраційним номером 251, номер запису про право власності 17356716,дата реєстрації 05.11.2016 року о 12:44:57, державний реєстратор- приватний нотаріус Шило Ірина Вікторівна, Харківський районний нотаріальний округ Харківської області.

У задоволенні вимог про визнання довіреності недійсною, визнання нотаріальних дій незаконними та стягнення моральної шкоди -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. відповідно з кожного.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 3: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Шило Ірина Вікторівна, місце реєстрації: Харківська область, Харківський район, смт.Покотилівка, вул.Тімірязєва, 24.

Повний текст рішення складено 01.11.2021.

Суддя Д.М. Савченко