Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3423/20 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 68 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 29 квітня 2021 року суддею Хуторною І.М. у м. Бердичеві,

у справі №274/3423/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем тривалий час виникали непорозуміння та суперечки, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Останній працює неофіційно та його доходи дозволяють сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн на кожну дитину.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано шлюб, зареєстрований 12.03.2005 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №120, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1600 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.05.2020 і до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні решти позову відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення аліментів, ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі по 1200 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті рішення залишити без змін.

Зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги його відзив на позовну заяву та не врахував тих обставин, що в зв`язку з карантином на даний час він офіційно не працевлаштований, постійного заробітку не має. Стан здоров`я не дозволяє йому їздити до м.Києва і працювати на будівництві. Як і будь-яка людина він змушений витрачати кошти для забезпечення своєї життєдіяльності, а саме: на одяг, продукти харчування, ліки, оренду житла та поїздки. Тому, вважає, що стягнуті судом аліменти на утримання дітей є для нього непомірними.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на дитини віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з позивачкою (а.с.4-5).

Із пояснень сторін в суді першої інстанції, в порядку ч.1 ст. 82 ЦПК України, з`ясовано, що сторони спільно не проживають, ОСОБА_1 має іншу сім`ю, доходи позивачки складають 15000 грн, діти захворювань не мають. Відповідач має на праві власності житло, не працевлаштований, не має на утриманні, крім дітей, інших осіб.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що відповідачу на праві спільної часткової приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

Матеріали справи не містять даних про дохід відповідача.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення аліментів у твердій сумі в розмірі 1600 грн на кожну дитину, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено необхідності стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4000 грн та можливості ним сплачувати аліменти у такому розмірі. Обґрунтовуючи розмір стягнутих аліментів, суд зазначив, що такий розмір дещо перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає такими, що на правильність ухваленого рішення не пливають.

Так, відповідач в суді першої інстанції вказував, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1200 грн, але не більше 1400 грн на кожного. Розмір стягнутих судом аліментів по 1600 грн не значно перевищує суму, яку відповідач вважав спроможною до сплати. Також такий розмір незначно перевищує половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яку відповідно до чинного законодавства зобов`язаний сплачувати платник аліментів.

Відповідач є працездатним, будь-яких доказів, що він не має можливості платити аліменти у розмірі, встановленому судом, не надав, як і не надав доказів щодо стану свого здоров`я, понесення ним витрат на лікування, оренду житла.

Аргументи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в відзиві на позов, та не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Судом першої інстанції в повній мірі враховані доводи відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення аліментів.

Рішення суду у частині стягнення аліментів є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Рішення суду у частині розірвання шлюбу не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Дана справа відповідно до п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, а тому, згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 01 листопада 2021 року.