Справа № 343/1646/18
Провадження № 22-ц/4808/1409/21
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Горейко М.Д., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду, постановлену суддею Лицурем І.М. 5 липня 2021 року в м. Долині, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, відшкодуванні моральної шкоди. Просив зобов`язати відповідача з дня набрання рішенням суду законної сили публічно вибачитись перед ним за грубе спілкування та нанесення образ і спростувати поширену ним 16.09.2017 року інформацію в такий же спосіб, в який вона була поширена, тобто в присутності працівників «Нової Пошти», відвідувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які чули ці образливі слова, принести йому вибачення, а також зобов`язати відповідача після набрання рішенням суду законної сили опублікувати це вибачення в громадсько-політичному тижневику «Добра Справа», редакція якого знаходиться в АДРЕСА_1 , та в газеті «Свіча», редакція якої знаходиться на Майдані Січових Стрільців в м. Долина; заборонити відповідачу вчиняти дії, які принижують його честь та гідність, що виражається в грубому, образливому та нецензурному спілкуванні з ним та розповсюдженні недостовірної інформації, а також стягнути з останнього 1250000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу, транспортні витрати в сумі 1200,00 грн., витрати на ксероксний папір в сумі 100,00 грн., витрати на СD-диски - 24,00 грн. та на заправку картриджа до ксерокса - 120,00 грн.

Ухвалою Долинського районного суду від 5 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норма матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що позивач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, оскільки 14.05.2021 року він був присутній в судовому засіданні, а в подальшому займався пошуками адвоката для надання правової допомоги в даній справі, про що надав заяву про відкладення.

Також він був неналежно повідомлений про дату судового засідання в Долинському районному судді 05.07.2021 року, оскільки суд не надсилав йому повістку, а лише повідомив телефонним зв`язком в день засідання, чим порушив ст. 128 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на викладене він був змушений знову подати заяву про відкладення розгляду справи, так як він тільки в цей день уклав договір з адвокатом, якому було необхідно ознайомитися з матеріалами справи.

При цьому його заява про відкладення розгляду справи від 05.07.2021 року не може свідчити про його належне повідомлення про розгляд справи, оскільки таке суперечить ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Вважає, що позбавлення судом першої інстанції його участі в судовому засіданні вплинуло на ухвалення незаконного рішення, яким було залишено позовну заяву без розгляду.

Крім того, суд застосував норму права без урахування висновків щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року №751/3850/15-ц, від 15 квітня 2018 року №295/5011/15-ц, від 18 березня 2020 року №704/435/19-ц.

Просить скасувати ухвалу Долинського районного суду від 05.07.2021 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5000,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ватутін І.П. подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що причина систематичної неявки позивача для участі в судовому засіданні не може вважатись поважною, адже суд задовольнив заяву позивача і надав йому достатньо часу для укладення договору про надання правничої допомоги і ознайомлення його адвоката з матеріалами справи. Крім того, розгляд справи після скасування заочного рішення в загальному порядку почався ще в листопаді 2020 року, і у позивача не було жодних перешкод для укладення з тим чи іншим адвокатом відповідного договору на представництво і захист своїх інтересів в суді. Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду суд жодним чином не позбавляв позивача права на правову допомогу. Навпаки сам позивач своєю поведінкою, яка проявлялась в умисному ухиленні від участі в судових засіданнях, фактично продемонстрував зловживання своїм процесуальним правом.

Також вважає, що вимоги апелянта про стягнення з відповідача 5000 грн. в якості відшкодування витрат за надану правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції є неспівмірними зі складністю виконаної роботи. Крім того, вказана сума не може вважатись гонораром в розумінні ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», оскільки ч. 2 цієї статті передбачено, що порядок обчислення гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги, а такого порядку в Договорі про надання правової допомоги №1/6 від 05.07.2021 року немає.

Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а ухвалу Долинського районного суду від 5 липня 2021 року залишити без змін. Зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката за підготовку апеляційної скарги до суми 500,00 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Судом встановлено, що ухвалою Долинського районного суду від 04.11.2020 року скасовано заочне рішення цього суду від 26.05.2020року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди та призначено справу до розгляду в загальному порядку за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Встановлено також, що 14.05.2021 року позивач ОСОБА_1 перед початком судового засідання подав до суду заяву про відкладення розгляду справи 14.05.2021 року, у зв`язку із необхідністю скористатися правом на правову допомогу в суді. Просив відкласти розгляд справи на 17 робочих днів та призначити після 03.06.2021 року (т. 2, а.с. 225).

При цьому згідно протоколу судового засідання ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні 14.05.2021 року (т. 2, а.с. 226-227).

Розгляд справи було відкладено на 07.06.2021 року на 14:00 год. (т. 2, а.с. 228).

07.06.2021 року ОСОБА_1 повторно подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю скористатися правом на правову допомогу в суді. Зазначив, що через брак часу досі не уклав договір з адвокатом. А враховуючи, що адвокат, з яким має намір укласти такий договір, в червні зайнятий, а в липні перебуватиме у відпустці, просив розгляд справи відкласти на 03-10 серпня 2021 року (т. 2, а.с. 230).

В судове засіданні сторони не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 05.07.2021 року на 13:30 год. (т. 2, а.с. 231).

05.07.2021 року на електронну пошту Долинського районного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, в якій він зазначив, що заключив договір з адвокатом, однак адвокат у липні 2021 року перебуватиме у відпустці. Просив призначити розгляд справи після 07.08.2021 року (т. 2, а.с. 232).

Ухвалою Долинського районного суду від 05.07.2021 року позов залишено без розгляду (т. 2, а.с. 234-235).

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції керувався ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та вважав, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. При цьому дії позивача щодо неодноразового подання клопотання про відкладення розгляду справи суд розцінює як зловживання своїми правами, оскільки вважає, що в останнього було достатньо часу з 14.05.2021 року для укладення угоди про надання правничої допомоги з адвокатом та ознайомлення останнім з матеріалами справи.

Однак, погодитися з такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 2 ст. 223 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав відкладення розгляду справи.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у зв`язку з першою неявкою в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З аналізу наведених норм права вбачається, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання даної справи, призначене на 07.06.2021 року, подавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю скористатися правом на правову допомогу в суді. При цьому зазначив, що адвокат, з яким має намір укласти такий договір, в червні зайнятий, а в липні перебуватиме у відпустці, просив розгляд справи відкласти на 03-10 серпня 2021 року (т. 2, а.с. 230).

Судом розгляд справи було відкладено на 05.07.2021 року на 13:30 год. (т. 2, а.с. 231).

Разом з тим даних про належне повідомлення позивача про судове засідання 05.07.2021 року матеріали справи не містять.

Що стосується посилання суду першої інстанції як на підтвердження того, що позивачу було відомо про розгляд справи 05.07.2021 року, на його заяву від 05.07.2021 року про відкладення справи, то такі є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За змістом ст. 130 ЦПК України розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

В постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №201/5354/15-ц (провадження №61-17910св20) зазначено також, що сам факт ознайомлення з матеріалами справи за день до проведення судового засідання, в якому було прийнято оскаржуване судове рішення не свідчить про належні дії суду щодо повідомлення учасника справи та надання можливості стороні здійснювати ефективний захист свої прав. Не свідчать такі дії і про належну ознайомленість учасника справи про дату та час судового засідання.

Таким чином в суду першої інстанції не було даних про належне повідомлення позивача про судове засідання 05.07.2021 року.

Крім того, в заяві від 07.06.2021 року позивач просив суд надати можливість скористатися правом на правову допомогу, а у зв`язку із відпусткою адвоката відкласти розгляд справи на серпнь 2021 року (т. 2, а.с. 230).

Однак суд першої інстанції такої можливості не надав і розглянув справу 05.07.2021 року, чим позбавив учасника справи, який не повідомлений про дату і час судового слухання будь-якої можливості здійснювати захист своїх прав.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8-12, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №201/5354/15-ц (провадження №61-17910св20), від 25.04.2018 року у справі №295/5011/15-ц (провадження №61-1125св17), від 18.03.2020 року у справі №704/435/19-ц (провадження №61-21638 св 19).

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув і розглянув справу без належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, не врахувавши причини його неявки в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про залишення позову без розгляду постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Разом з тим, що стосується посилання апелянта на необхідність вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з поданням апеляційної скарги на увалу місцевого суду, то такі є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст.ст. 141, 265 ЦПК України та п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року питання про розподіл судових витрат вирішується під час ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду від 5 липня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: М.Д. Горейко

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2021 року.