Справа № 523/5758/21
Провадження №2/523/3335/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Одеської міської ради та просив визнати за ним право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на 1/2 частку квартири, що належить йому на підставі договору № Н/96-0793 купівлі-продажу нерухомого майна від 18.07.1996 року, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» в Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості за №Н/96-0793 від 18.07.1996 року, та на 1/2 частину квартири в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла в м.Москва ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував на те, що згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна №Н/96-0793 від 18.07.1996 року, який укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 , діюча в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу №Н/96-0793 від 18.07.1996 року був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», отже 1/2 частини квартири є спадковим майном, так як належала матері позивача ОСОБА_2 . Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.02.2018р. по справі №523/6709/17 визнано дійсним вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Після смерті матері ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом Харитонюк Т.А. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було надано нотаріусу документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на вище зазначену квартиру, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно така інформація відсутня та рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про визнання права власності. У зв`язку із втратою та неможливістю отримати дублікат правовстановлюючого документа на квартиру, а саме: договору № Н/96-0793 купівлі-продажу нерухомого майна від 18.07.1996 року, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею «ЦЕНТР» через те, що Одеська універсальна товарна біржа «ЦЕНТР» припинила діяльність і не передала на зберігання до державного архіву Одеської області, ОСОБА_1 не має можливості розпорядитись і своєю часткою, яка належить йому на підставі договору № Н/96-0793 купівлі-продажу нерухомого майна від 18.07.1996 року, що був укладений нині покійною матір`ю позивача в його інтересах та зареєстрований в КП «БТІ» ОМР 22.07.1996 року, і реалізувати спадкові права, що стало підставою для звернення до суду з вищезазначеним позовом

Представник позивача звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, про причини неявки суд не повідомляв, письмові заперечення проти позову не надсилав.

Суд зі згоди представника позивача та відповідно до положень ст.280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджуються: свідоцтвом про смерть від 18.09.2018р. серія НОМЕР_1 ; витягом з Держреєстру актів цивільного стану від 12.09.2020р., про що 12.05.2020р. складено актовий запис про смерть №6 органом ДРАЦС Москви №37 багатофунціонального центру представлення послуг Вихіно-Жулебінського району(а.с.11,12-зворот).

ОСОБА_2 записана в графі «мати» ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Іллічівським ЗАГСом м.Одеси в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №1262 та 26.06.1973 р. видано свідоцтво про народження НОМЕР_2 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається в тому числі з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 13.08.2020р. звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А.

13.08.2020р., на підставі заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, була заведена спадкова справа №21/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ( а.с.6,7,8,9).

1/2 частини квартира АДРЕСА_2 , яка є спадковим майном, належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 18.07.1996р., який зареєстрований Одеською універсальною товарною біржею «ЦЕНТР» за №Н/96-0793, і рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.02.2018р. по справі №523/6709/17 визнано дійсним (а.с.13,15).

Вищевказаний договір купівлі продажу нерухомого майна (квартири), укладений 13.02.1997р між ОСОБА_3 , який продав, а ОСОБА_2 , діючою в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 , яка купила квартиру АДРЕСА_2 , у позивача відсутній.

Позивач проживає у вказаній квартирі та його адреса проживання в ній була зареєстрована з 24.03.1997 р. (а.с.9).

Як видно з листа КП «БТІ» ОМР від 23.03.2017р. №1540-10/163-В станом на 31.12.2012р. зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , запис в реєстровій книзі 185пр-стр.124-р.37, за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.232).

31.03.2021р. на адресу Одеської універсальної товарної біржі «ЦЕНТР» було направлено запит про видачу дублікату договору купівлі продажу , однак запит повернувся з відміткою поштового працівника «адресат відсутній»(а.с.19-зворот, 21).

У зв`язку із неможливістю отримати дублікат правовстановлюючого документа на квартиру та відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про зареєстроване право власності спадкодавця на 1/2 частку у справі спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. 23.02.2021р. повідомила листом позивача про необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності на вищезазначене нерухоме майно.

Відповідно дост.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч.І ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Приписами ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За нормами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269).

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як видно з матеріалів справи, позивач вчинив дії щодо прийняття спадщини, подавши заяву у встановлений законом шестимісячний строк.

Із вказаних вище письмових доказів судом встановлено, що спадкодаємець отримав відмову оформленні спадкового майна через відсутність договору .

Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п. 23 , роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

У п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 зазначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник має право пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На теперішній час позивач не може в повній мірі використати свої права власника та спадкоємця, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, а саме, оригінал договору купівлі-продажу квартири, втрачений.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, ґрунтуються на нормах ст. 392 ЦК України, які регулюють виниклі правовідносини, оскільки позивач втратив оригінал документу, який підтверджує його право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 ; приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, тому підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст.12,13,76,81,89, 258-259,263-265,273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на 1/2 частку квартири, що належить йому на підставі Договору № Н/96-0793 купівлі-продажу нерухомого майна від 18.07.1996 року, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» в Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості за №Н/96-0793 від 18.07.1996 року, та на 1/2 частину квартири в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла в м.Москві ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 25.10.2021 р.

Суддя