Справа № 169/546/21
Провадження № 2/169/390/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю секретаря Мисюка П.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_4 . Оскільки ОСОБА_2 в добровільному порядку допомогу на їх утримання не надає, хоча має нерегулярний дохід і можливість її надавати, а вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку,має на утриманні ще дві неповнолітні дитини, то в неї склалось тяжке матеріальне становище щодо утримання дітей, а тому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2 000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення ними повноліття.

Суддя своєю ухвалою позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просить справу розглядати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання, однак у поданій до суду заяві вказав, що згідний сплачувати аліменти на дітей лише в розмірі по 1 500 гривень щомісячно на кожну дитину та просив розглядати справу за його відсутності. Відзив на позовну заяву не подав.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 СК України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із частинами першою, третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведена вище норма закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог статті 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як установив суд, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2013 року розірвано (а. с. 7).

Як видно із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23 вересня 2011 року Дрозднівською сільською радою Ковельського району Волинської області, сторони мають неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9, 10).

Неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають окремо від відповідача ОСОБА_2 , а саме з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувають на її утриманні, що стверджується довідками Луківської селищної ради Ковельського району Волинської області від 13 липня 2021 року № 528 та № 529 (а.с. 15, 16).

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог статей 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, має на утриманні ще дві неповнолітні дитини, відповідач має вік 34 роки, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак не в такому розмірі, як визначила позивач.

Так, станом на час розгляду справи неповнолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виповнилося 13 та 10 років, відповідно.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 липня 2021 року - 2510 гривень та постійно змінюється у бік збільшення.

Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на неповнолітніх дітей сторін на час розгляду справи становить 1 255 гривень на кожну дитину, проте, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Розмір аліментів, вказаний у позові позивачем ОСОБА_1 в розмірі по 2 000 гривень на кожну дитину, вищий від мінімального та рекомендованого і відповідно до положень статті 182 СК України, вимагає від позивача доведення наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких ним не доведено джерела походження коштів для їх оплати.

Обґрунтовуючи такий розмір аліментів позивач акцентує на отриманні відповідачем нерегулярного доходу за кордоном у досить суттєвому розмірі.

Проте такі доводи позивача жодними належними доказами не підтверджені, через що не можуть свідчити про наявність у відповідача достатнього доходу для стягненя аліментів як у заявленому позивачем розмірі, так і в рекомендованому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд враховує, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини.

З огляду на вказане та виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі по 1 500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття.

Такий розмір аліментів на певному рівні забезпечить гармонійний розвиток дітей згідно їхнього віку, є достатньо вищим від встановленого мінімуму, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку, відповідає також вимогам статей 182, 184, 191 СК України, а також закріпленим у частині дев`ятій статті 7 СК України засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Крім того, згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави 908 гривень судового збору, так як позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору у відповідності з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 180 - 182, 184, 191 СК України, статтями 141, 263 - 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 липня 2021 року та до досягнення ними повноліття.

У решті позову відмовити.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць, а саме в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 , жителька: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ковельським РВ УДМС України у Волинській області 07 листопада 2015 року.

Ім`я відповідача - ОСОБА_2 , житель: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 13 січня 2006 року.

Повне рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий