Постанова

Іменем України

21 жовтня 2021 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/13182/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м. Києва

від 26 транвя 2021 року

в складі судді Рибалки Ю.В.

у цивільній справі №758/2249/21 Подільського районного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-експлуатаційне підприємство «ВД-Побут»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-експлуатаційне підприємство «ВД-Побут» (далі - ТОВ "ВЕП "ВД-Побут", Товариство) звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на договірних відносинах отримує послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак не здійснює сплату за такі послуги, просив стягнути з останнього заборгованість, яка за період з 01.08.2018 по 31.08.2019 за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) та комунальні послуги станом на 01.09.2019 (без нарахування за вересень 2019 року), що становить 12 280 грн 77 коп.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року позов задоволено у повному обсязі та вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував виклад обставин та аргументи відповідача щодо прийняття зустрічного позову, в якому спростовано позовні вимоги ТОВ «ВЕП «ВД-Побут».

Зазначив, що ним у строк, визначений процесуальним законом, було подано зустрічну позовну заяву про відшкодування коштів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, однак суд протокольною ухвалою від 26.05.2021 необгрунтовано відмовив у прийнятті зустрічного позову, посилаючись на те, що спільний розгляд є недоцільним. На думку скаржника, відмовляючи у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції не взяв до уваги, що обидва позови виникають з одних правовідносин, врегульованих Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вказав, що судом всупереч ст. 265 ЦПК України у вступній частині рішення фактично продубльовано первісний позов та не зазначено позиції відповідача, не зазначено, що було подано зустрічний позов, а також інші процесуальні дії.

Суд першої інстанції не взяв до уваги твердження відповідача про те, що позивач вже звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу в сумі 12 280,77 грн, який було видано судом 24.09.2019 та в подальшому ухвалою суду від 21.09.2020 скасовано, у зв`язку із наданням позивачем неякісних послуг.

Суд першої інстанції також не взяв до уваги, що між сторонами було листування щодо надання Товариством неякісних послуг, а також не враховано доводи про те, що позивач, як управитель будинку, належним чином не виконує свої зобов'язання. Додав, що внаслідок неналежно надання позивачем послуг з утримання будинку він за власні кошти провів ремонтні роботи у будинку, які відносяться до спільного майна багатоквартирного будинку в розумінні Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у зв`язку з чим зазнав витрат, що вважаються збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Вважав, що оскільки ним надано всі належні докази, з яких вбачається факт надання неякісних послуг зі сторони позивача саме у період за який нараховано заборгованість, суд першої інстанції не мав правових підстав відмовляти у прийнятті зустрічної позовної заяви з посиланням про недоцільний спільний розгляд.

За наведених обставин просив скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.05.2021 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив, в якому посилався на те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києві від 26.05.2021 без змін.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Спір у даній справі не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; ціна позову не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак справа розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ "ВЕП "ВД-Побут" утримує та надає послуги з утримання житлового будинку АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно укладеного між сторонами Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.12.2018 (далі - Договір), виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Відповідно до п. 10 Договору, ціна послуги з управління становить 5,73 грн, загальної площі нежитлових приміщень у будинку та 6,62 грн, загальної площі нежитлових приміщень в будинку (в тому числі з урахуванням єдиного податку) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: кошти на поточний ремонт в розмірі 0,50 коп. для житлових приміщень та 1,00 грн для нежитлових приміщень на місяць; витрати на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 5,23 грн, для житлових приміщень та 5,62 грн, для нежитлових приміщень, відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що містяться у додатку 5 до цього договору, в тому числі: винагороду управителю в тозмірі 0,12 коп, для житлових приміщень та 0,13 коп для нежитлових приміщень на місяць.

У відповідності до п. 11 Договору плата за послугу з управління нараховується щомісяця правителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за гозрахунковим.

За приписами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з управління багатоквартирним будинком - це житлова послуга.

Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, особа, яка є власником квартири, а відтак і споживачем послуг, зобов`язана сплачувати надані їй житлово-комунальні послуги вчасно та у встановленому розмірі.

Судом встановлено, що ТОВ "ВЕП "ВД-Побут" виконує свої зобов'язання за Договором та надає послуги з утримання будинку і прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що Товариство неналежним чином виконує свої зобов`язання і надає неякісні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем до суду надано не було.

Відмова суду у прийнятті зустрічного позову не звільнила відповідача на підтвердження своїх заперечень надати докази, які дають підстави для зменшення розміру заборгованості.

Таким чином, доводи скаржника про те, що позивач неналежним чином виконує свої обов`язки та надає неякісні послуги, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України не підтверджені доказами, тобто є лише припущеннями відповідача. А згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 свої обов'язки щодо оплати отриманих послуг виконував неналежним чином, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість.

Згідно рахунку-попередження від 02.09.2019, наданого позивачем, у ОСОБА_1 станом на 28.08.2019 заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги складає 12 280,77 грн, яка нарахована за період з 01.08.2018 по 31.08.2019.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач не подав до суду доказів на спростування вищевказаного розміру заборгованості за період з 01.08.2018 по 31.08.2019.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 сплатив заборгованість за період 01.08.2018 по 31.08.2019 в сумі 12 280,77 грн.

Суд першої інстанціїї, встановивши вищевказані обставини справи, застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а саме ст. 526 ЦК України, а також положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги", дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права щодо відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви не спростовують висновку суду про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за отримані житлові послуги, а відтак не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

До того ж, ОСОБА_1 , вважаючи, що його право порушено ТОВ "ВЕП "ВД-Побут", не позбавлений права звернутися до суду з позовом в загальному порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував виклад обставин та аргументи щодо прийняття зустрічного позову, в якому на думку відповідача, спростовано вимоги ТОВ "ВЕП "ВД-Побут" також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки такі твердження відповідача не вказують на відсутність у нього заборгованості з оплати отриманих послуг за період з 01.08.2018 по 31.08.2019. Як вже вказувалося вище, матеріали справи не містять доказів сплати заборгованості у розмірі 12 280,77 грн або доказів, які вказують на відсутність такого розміру заборгованості за період з 01.08.2018 по 31.08.2019.

Крім того, колегія суддів зауважує, що незважаючи на відмову у прийнятті зустрічного позову, в якому ОСОБА_1 заявляв вимоги про зобов`язання ТОВ "ВЕП "ВД-Побут" відшкодувати йому кошти в сумі 82 749,15 грн за ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і зарахувати такі кошти в рахунок подальших платежів за послуги з утримання будинку, він не був позбавлений права на підтвердження своїх заперечень проти позову надати до суду належні та допустимі докази на здійснення ним проведених ремонтних робіт, підстави для проведення таких робіт та відповідно розмір проведених ремонтних робіт.

В матеріалах справи наявний лише лист ОСОБА_1 від 17.05.2021, адресований директору ТОВ "ВЕП "ВД-Побут" Майстренко І.В. про те, що 17.05.2021 сталося залиття в квартирі відповідача (а.с. 36). Однак, даний документ від 17.05.2021, тоді як спір виник щодо заборгованості за період з 01.08.2018 по 31.08.2019.

При цьому, про право надання доказів на підтвердження своїх доводів відповідачу було роз`яснено судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження та зазначено, що відповідач має право у 15-денний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву, до якого долучити докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову (а.с. 21).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не подавав до суду відзив на позовну заяву та відповідно не надавав докази на підтвердження своїх заперечень, тоді як про наявність відкритого провадження був обізнаний, що підтверджується зверненням його представника до суду із заявами та клопотаннями (а.с. 26-27, 33).

Отже, доводи апеляційної скарги, що суд не врахував аргументи відповідача не є доказами, які вказують на відсутність заборгованості з оплати житлових послуг, а відтак такі доводи не спростовують висновку суду про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що в рішенні суду не зазначено позиції відповідача є безпідставними, оскільки як вбачається з описової частини оскаржуваного рішення судом зазначено позицію відповідача, в інтересах якого діяв представник (а.с. 60).

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги, а відтак не можуть бути підставою для скасування рішення суду, про те, що в рішенні не відображено про подання зустрічного позову, оскільки таку дію відображено в протоколі судового засідання від 26.05.2021 (а.с. 55-57).

Доводи апеляційної скарги, що судом за заявою ОСОБА_1 скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості в розмірі 12 280,77 грн, виданий 24.09.2019 за заявою Товариства, у зв`язку із наданням останнім неякісних послуг є необґрунтованими. Твердження відповідача, що судовий наказ скасовано у зв`язку з тим, що Товариство надавало неякісні послуги є помилковими, оскільки як вбачається з ухвали Подільського районного суду м. Києві від 21.09.2020 судовий наказ скасовано у зв`язку з наявністю спору між сторонами щодо надання послуг, тоді як в наказному провадженні вирішуються безспріні вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов підлягає задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець