Справа № 439/1883/20 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/811/1255/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Бойко С.М., Левика Я.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 березня 2021 року у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, де в свої вимогах покликався на те, що ОСОБА_1 , підписавши заяву № б/н від 21.03.2017 отримала кредитну картку, на якій встановлено кредитний ліміт, який вподальшому збільшився до 10 000.00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат згідно Умов. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 26.10.2020 утворилася заборгованість у розмірі 32918,51грн, з яких: 21866,48 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7954,83грн заборгованість за простроченими відсотками, 3097,20 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Оскільки, відповідач не виконував умов договору, то посилаючись на цивільно-правові норми позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.03.2017 в сумі 32918.51 грн та сплачені судові витрати.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 01 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 21 866.48 грн заборгованості за тілом кредиту та 3097.20 грн заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, а разом - 24 963 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот шістдесят три) грн. 68 коп. відповідно до укладеного договору б/н від 21.03.2017 та 2102.00 грн сплаченого судового збору.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - відмовлено.

Вказане рішення в частині задоволення позову в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відсутні підстави вважати, що в даному договорі сторони у письмовому вигляді обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобо`язань. Зазначає, що сума сплачених відповідачем коштів за тілом кредиту є більшою від фактично отриманих на 2755,49 грн, а тому позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними, а також позивачем самостійно, без письмової згоди відповідача, щомісячно здійснювалось списання коштів з її карткового рахунку на різні призначення, на загальну суму 34 858,37 грн. та не може вважатись отриманням кредиту відповідачем. Просить рішення суду скасувати та ухвлити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

АТ КБ «Приватбанк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2017 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір № б/н з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит, який вподальшому збільшився до 10000,00 грн, на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

В своїй анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви відповідача вбачається, що він ознайомився та згідний з Умовами та правилами банківських послуг, Тарифами банку.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № б/н від 21.03.2017 станом на 26.10.2020 утворилася заборгованість у розмірі 32918,51грн, з яких: 21866,48 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7954,83грн заборгованість за простроченими відсотками, 3097,20 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Окрім цього, з підстав визначених у ч.2 ст.625 ЦК України підлягають стягненню з відповідачки відсотки нараховані за прострочений кредит.

Колегія суду з такими висновкоми погоджується з огляду на наступне.

На підтвердження заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 21.03.2017, яка підписана сторонами.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 21.03.2017 та виписка по рахунку відповідача.

З даної виписки по рахунку клієнта банку убачається, що відповідач здійснював неодноразові розрахунки кредитними коштами та здійснював погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору.

У заяві позичальника від 21.03.2017, підписаній сторонами, відсутні умови договору про нарахування відсотків за користуванням кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, чи інших видів відповідальності.

Проте, в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту від 06.02.2018, який підписано відповідачем, в якому також визначені: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобо`язань та їх розміри і порядок нарахування(а.с.16-17).

Тому, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, що сума заборгованості за отриманими та неповернутими коштами становить 21866,48 грн, оскільки нарахування інших платежів погоджено сторонами, відповідно до паспорту споживчого кредиту від 06.02.2018, який підписаний відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем, обґрунтованими є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 3097,20 грн, що стверджується розрахунком заборгованості.

Розрахунок заборгованості наданий апелянтом не заслуговує на увагу, оскільки такий проведено без урахування умов, які передбачені паспортом споживчого кредиту.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому судом не переглядається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 30.09.2021.

Головуючий

Судді