Справа № 461/7698/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/3435/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

16 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Дане рішення оскаржило АТ «Ідея Банк», подавши апеляційну скаргу на нього 17 вересня 2021 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року в задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Ідея Банк» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року відмовлено. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року залишено без руху зокрема для надання апелянту можливості подати апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

На виконання вимог ухвали АТ «Ідея Банк» подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому вказують, що суд першої інстанції був зобов`язаний надіслати оскаржуване рішення у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, чого не зробив. Вказують, що рішення отримано позивачем 19.08.2021 року безпосередньо у суді першої інстанції згідно окремо поданої зави.

Однак, заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід вважати безпідставним, необґрунтованими та таким, що не підтвердженим жодними доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

При вирішення питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст рішення проголошено та складено 30 жовтня 2020 року, тому апеляційна скарга повинна була бути подана відповідно до 30 листопада 2020 року. Оскільки, скарга була подана 17 вересня 2021 року, тобто майже через рік з дня проголошення та складення рішення, слід вважати, що така подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Так, дійсно в матеріалах справи відсутні дані про отримання апелянтом оскаржуваного рішення в межах строку на апеляційне оскарження.

Однак, подаючи у вересні 2020 року до суду позовну заяву та отримавши 30.09.2020 року повідомлення про розгляд справи 30.10.2020 року (а.с.41), позивач майже рік часу не цікавився її розглядом, хоча мали таку можливість, зокрема довідатися про постановлене у справі рішення у суді першої інстанції (шляхом ознайомлення з матеріалами справи, надіслання заяв, запитів, тощо) та з Єдиного державного реєстру судових рішень, у суду є підстави вважати, що АТ «Ідея Банк» недобросовісно здійснювало свої процесуальні обов`язки.

З наведеного вбачається те, що АТ «Ідея Банк» було обізнано про існування справи в суді, проте, не скористалося своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений чинним законодавством, хоча мало об`єктивну можливість це зробити.

АТ «Ідея Банк» не доведено наявність у них об`єктивних непереборних обставин, які б могли бути визнані судом як поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Так, апелянтом не надано будь-яких належних доказів про те, чому вони були позбавлені можливості звернутися до суду першої інстанції за отриманням рішення в межах строку на апеляційне оскарження, або хоча б у розумний строк, враховуючи, що такі були обізнані про розгляд справи в суді, оскільки є позивачами по справі.

Вказане свідчить про те, що АТ «Ідея Банк» не виявило належної зацікавленості у розгляді їх справи.

Враховуючи те, що апелянтом не наведено переконливих доводів, які б вказували про поважність причин пропуску такого значного строку на апеляційне оскарження та не подано необхідних доказів на підтвердження обґрунтованості доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, таке є необґрунтованим та його слід відхилити.

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, а саме те, що апелянтом клопотання (заява) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав пропуску такого ані протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (26.10.2021р.), ані на даний час не подано, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року слід відмовити.

Керуючись ч.4 ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

в задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Ідея Банк» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 16 листопада 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра