Справа № 154/2487/16 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О. В.
Провадження № 22-ц/802/1212/21 Категорія: 68 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шевчук Л. Я.,

суддів Киці С. І., Матвійчук Л. В.,

секретар с/з Савчук Т. Ф.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 адвоката Кондратюка Володимира Веніаміновича на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що з 26 жовтня 2007 року до березня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4 . У березні 2015 року переїхав до своїх батьків у Сполучені Штати Америки, де і проживає на даний час. Щодо поділу спільного майна вони з відповідачкою згоди не дійшли.

За період проживання в зареєстрованому шлюбі вони придбали за спільні кошти таке майно: автомобіль марки «Nissan Qashqai» 2007 року випуску кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 468000 грн; автомобіль марки «Peugeot 208» 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 вартістю 400 000 грн; комплект зимових шин - 4 шини (для автомобіля «Nissan Qashqai» 215/65R16) вартістю 1768 грн за одну шину, а всього на загальну суму 7072 грн; комплект зимових шин для автомобіля «Peugeot 208» 185/65R15) вартістю1248 грн. за одну шину, всього вартістю 4992 грн; компресор з набором інструментів (пневматична викрутка, розприскувач фарби, набір для підкачки коліс з манометром, пневматична викрутка) вартістю 7800 грн; набір ключів та головок (виробництва ФРН) вартістю 6500 грн; дві електродрилі, вартістю 1508 грн кожна, всього вартістю 3016 грн.; перфоратор електричний вартістю 8320 грн; мiні дриль електрична з набором допоміжних інструментів вартістю 320 грн; наждачний станок з додатком для обробки медичних туторів вартістю 6500 грн; шуруповерт вартістю 1300 грн; шуруповерт «BOSCH» вартістю 2080 грн; витяжку для кухні вартістю 3700 грн; набір меблів для кухні вартістю 20000 грн; шафу-купе вартістю 12500 грн; котел газовий вартістю 22100 грн; морозильну камеру вартістю 12000 грн.; пральну машину вартістю 12000 грн; біде з набором кранів (виробництва Італія) загальною вартістю 3120 грн; унітаз навісний вартістю 3120 грн; душову кабіну вартістю 6500 грн; умивальник з тумбочкою і змішувачем (виробництва Італія) загальною вартістю 6500 грн; люстру у ванну кімнату вартістю 520 грн; шафу-пенал вартістю 520 грн; дві люстри для вітальні вартістю 1040 грн кожна, всього вартістю 2080 грн; набір меблів для дитячої кімнати вартістю 10920 грн; люстру для дитячої кімнати вартістю 520 грн; газову плиту (робоча поверхня) вартістю 2080 грн; електричну духовку вартістю 7000 грн; холодильник двохкамерний вартістю 8000 грн; набір меблів для столової кімнати (стіл, тумбочки, стільці) вартістю 18000 грн; телевізор (в столовій кімнаті) вартістю 14000 грн; телевізор (у вітальні) вартістю 22000 грн; набір меблів для вітальні (стінка) вартістю 10000 грн; диван шкіряний вартістю 26000 грн; домашній кінотеатр вартістю 5000 грн; набір меблів для спальні (ліжко з матрацом, тумбочки, комод) вартістю 12000 грн; меблі для гардеробної кімнати вартістю 7500 грн; пилосос KARCHER вартістю 8000 грн; навігатор автомобільний GERMIN вартістю 3900 грн; навігатор автомобільний BLAUPUNKT LUCCA (виробництво ФРН) вартістю 2080 грн; відеокамеру для автомобіля GARMIN вартістю 2600 грн; відеокамеру для автомобіля вартістю 1300 грн; ноутбук Asus вартістю 6500 грн; відеокамеру HD вартістю 11700 грн; пилку електричну BOSCH вартістю 312 грн; ручний різак по дереву вартістю 1300 грн; малий шліфувальний станок BOSCH вартістю 2080 грн; великий шліфувальний станок BOSCH вартістю 3120 грн; драбину розкладну алюмінієву (стрем`янка) вартістю 3000 грн; набір для фонтану (водоспад та фонтан) вартістю 2080 грн; миючий апарат KARCHER вартістю 8000 грн; портативний комп`ютер Ipad вартістю 16250 грн; набір шлангів зі скруткою вартістю 1300 грн; косметологічний апарат ELOS модель Т-389 вартістю 104000 грн; фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 (в тому числі ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії і лазаротерапії з комплектами насадок і кластерів) вартістю 468000 грн; фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 Lymphastim 12 Topline вартістю 10000 грн; фізіотерапевтичний комплекс BTL (магнітотерапія) вартістю 52000 грн; неодимовий лазер (лазер для видалення татуювань) вартістю 32500 грн; апарат міостимуляції вартістю 10400 грн; апарат марки Дерсанваль із насадками вартість 480 грн; апарат для визначення плоскостопості вартістю 3900 грн; кушетку металеву вартістю 5200 грн; кушетку дерев`яну вартістю 18200 грн; дві стоматологічні установки «Дипломат» вартістю 520000 грн кожна, всього вартістю 104000 грн; компресор для стоматологічної установки вартістю 78000 грн; медичний монітор AG NEOVO DR-17 вартістю 16000 грн; п`ять наконечників стоматологічних, кожен вартістю 13000 грн; рентгенівський апарат з візіографом вартістю 78000 грн; комп`ютер «SONY» з програмним забезпеченням вартістю 46800 грн; набір інструментів для встановлення імплантів і імпланти вартістю 130000 грн; дві лампи освітлення вартістю 6500 грн кожна; сухожарова шафа для стерилізації інструментів вартістю 87000 грн; пакувальну машину для медичних інструментів вартістю 14500 грн.

Позивач також зазначав, що відповідачка ОСОБА_4 незадовго до укладення між ними шлюбу за договором купівлі-продажу від 11 квітня 2007 року придбала частину будівлі площею 73,5 кв.м на АДРЕСА_1 вартістю 51844 грн. За час шлюбу та за рахунок спільних коштів це приміщення істотно зросло у вартості за рахунок збільшення його площі, ними разом було добудовано третій поверх та обладнано це приміщення для медичних потреб, а також проведено ремонт всього приміщення для використання під стоматологічну поліклініку, в тому числі спеціально обладнано операційну кімнату з використанням спеціальної сертифікованої фарби для стін. Загальна площа цієї частини будівлі збільшилась до 153,6 кв.м і тепер ця будівля називається - лікувально-профілактичний заклад загальною площею 153,6 кв.м. Право власності на це нежитлове приміщення визнано за відповідачкою на підставі рішення Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2009 року у справі № 02/47-75. Позивач вважає, що це зазначене нежитлове приміщення набуло статусу об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Автомобіль «Nissan Qashqai» 2007 року випуску кузов НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_6 відповідач відчужила, але кошти від продажу цього автомобіля використала у власних інтересах, а тому при поділі спільного майна подружжя позивач просив врахувати вартість цього автомобіля у розмірі 468000 грн.

Частиною речей, зазначених в позовній заяві, частково розпорядилась відповідачка, а іншу частину вона використовує у власних інтересах.

Частина речей (медичне обладнання) використовувалось самим позивачем ОСОБА_3 у його лікувальній практиці для лікування хворих.

Посилаючись на зазначені обставини та уточнивши позовні вимоги, позивач ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_1 просив суд виділити у його власність автомобіль марки «Peugeot 208» вартістю 159659,01 грн та медичне обладнання, яке ним використовувалось в його діяльності, а саме: косметологічний апарат ELOS модель Т-389 вартістю 104000 грн, фізіотерапевтичний комплекс BTL (в т.ч. ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії i лазаротерапії з комплектами насадок і кластерiв) вартістю 99842 грн, фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 Lymphastim 12 Topline вартістю 10000 грн; фізіотерапевтичний комплекс BTL (магнітотерапія) вартістю 52000 грн, неодимовий лазер (лазер для видалення татуювань) вартістю 32500 грн, апарат міостимуляції вартістю 10400 грн, апарат марки Дерсанваль із насадками вартість 480 грн, апарат для визначення плоскостопості вартістю 1550 грн, кушетку металеву вартістю 2125 грн, кушетку дерев`яну вартістю 5100 грн, а всього майна на загальну суму 471636,01 грн.

Решту майна та будівлю лікувально-профілактичного закладу загальною площею 153,6 кв.м на АДРЕСА_1 на загальну суму 3427508 грн позивач ОСОБА_3 просив виділити у власність відповідачки ОСОБА_4 , стягнувши з останньої в його користь грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1029241 грн.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 25 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено виділити у власність ОСОБА_3 із спільного майна подружжя автомобіль марки «Peugeot» 2013 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_7 вартістю 159659,01 грн, фізіотерапевтичний комплекс BTL вартістю 99842 грн, апарат мікростимуляції вартістю 4400 грн, апарат марки «Дерсонваль» вартістю 480 грн, апарат для визначення плоскостопості вартістю 1550 грн, кушетку металеву вартістю 21250 грн, кушетку дерев`яну вартістю 5100 грн, комп`ютер марки «Sony» з програмним забезпеченням вартістю 4644 грн, а всього майна на загальну суму 277800,01 грн.

Виділено в користь ОСОБА_4 із спільного майна подружжя стоматологічну установку марки «Galant» вартістю 47447 грн, стоматологічну установку марки «Galant» вартістю 75447 грн, компресор для стоматологічної установки вартістю 6654 грн, дві лампи освітлення вартістю 3547 грн. кожна, загальною вартістю 7094 грн, а всього майна на загальну суму 136642 грн.

Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 83808,36 грн грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя.

Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 6259,68 грн витрат за проведення судових експертиз та 1796,54 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_3 через свого представника адвоката Кондратюка В. І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови в позові скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідачки в користь позивача грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 1824361 грн та судові витрати по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечила і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з таких підстав.

Відповідно до принципу диспозитивності апеляційний суд не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини рішення ні в мотивувальній ні в резолютивній частині судового рішення.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Відповідно до статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2007 року до березня 2015 року, після чого ОСОБА_3 переїхав до своїх батьків у Сполучені Штати Америки, де і проживає на даний час.

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом про поділ майна подружжя та зазначав, що за час шлюбу вони з відповідачкою за спільні кошти придбали таке майно: автомобіль марки «Nissan Qashqai» 2007 року випуску кузов НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 468000 грн; автомобіль «Peugeot 208» 2013 року випуску кузов № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 вартістю 400000 грн; комплект зимових шин - 4 шини (для автомобіля «Nissan Qashqai» 215/65R16) вартістю 7072 грн; комплект зимових шин для автомобіля «Peugeot 208» 185/65R15) вартістю 4992 грн; компресор з набором інструментів (пневматична викрутка, розприскувач фарби, набір для підкачки коліс з манометром, пневматична викрутка) вартістю 7800 грн; набір ключів та головок (виробництва ФРН) вартістю 6500 грн; дві електродрилі вартістю 3016 грн; перфоратор електричний вартістю 8320 грн; мiнiдриль електрична з набором допоміжних інструментів вартістю 320 грн; наждачний станок з додатком для обробки медичних туторів вартістю 6500 грн; шуруповерт вартістю 1300 грн; шуруповерт «BOSCH» вартістю 2080 грн; витяжку для кухні вартістю 3700 грн; набір меблів для кухні вартістю 20000 грн; шафу-купе, вартістю 12500 грн; котел газовий вартістю 22100 грн; морозильну камеру вартістю 12000 грн; пральну машину вартістю 12000 грн; біде з набором кранів (виробництва Італія) вартістю 3120 грн; унітаз навісний вартістю 3120 грн; душову кабіну вартістю 6500 грн; умивальник з тумбочкою і змішувачем (виробництва Італія) вартістю 6500 грн; люстру у ванну кімнату вартістю 520 грн; шафу-пенал вартістю 520 грн; дві люстри для вітальні вартістю 2080 грн; набір меблів для дитячої кімнати вартістю 10920 грн; люстру для дитячої кімнати вартістю 520 грн; газову плиту (робоча поверхня) вартістю 2080 грн; електричну духовку вартістю 7000 грн; холодильник двокамерний вартістю 8000 грн; набір меблів для столової кімнати (стіл, тумбочки, стільці) вартістю 18000 грн; телевізор (в столовій кімнаті) вартістю 14000 грн; телевізор (у вітальні) вартістю 22000 грн; набір меблів для вітальні (стінка) вартістю 10000 грн; диван шкіряний вартістю 26000 грн; домашній кінотеатр вартістю 5000 грн; набір меблів для спальні (ліжко з матрацом, тумбочки, комод) вартістю 12000 грн; меблі для гардеробної кімнати вартістю 7500 грн; пилосос KARCHER вартістю 8000 грн; навігатор автомобільний GERMIN вартістю 3900 грн; навігатор автомобільний BLAUPUNKT LUCCA (виробництво ФРН) вартістю 2080 грн; відеокамеру для автомобіля GARMIN вартістю 2600 грн; відеокамеру для автомобіля вартістю 1300 грн; ноутбук Asus вартістю 6500 грн; відеокамеру HD вартістю 11700 грн; пилку електричну BOSCH вартістю 312 грн; ручний різак по дереву вартістю 1300 грн; малий шліфувальний станок BOSCH вартістю 2080 грн; великий шліфувальний станок BOSCH вартістю 3120 грн; драбину розкладну алюмінієву вартістю 3000 грн; набір для фонтану (водоспад та фонтан) вартістю 2080 грн; миючий апарат KARCHER вартістю 8000 грн; портативний комп`ютер Ipad вартістю 16250 грн; набір шлангів зі скруткою вартістю 1300 грн; косметологічний апарат ELOS модель Т-389 вартістю 104000 грн; фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 вартістю 468000 грн; фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 Lymphastim 12 Topline вартістю 10000 грн; фізіотерапевтичний комплекс BTL (магнітотерапія) вартістю 52000 грн; неодимовий лазер (лазер для видалення татуювань) вартістю 32500 грн; апарат міостимуляції вартістю 10400 грн; апарат марки Дерсанваль із насадками вартістю 480 грн; апарат для визначення плоскостопості вартістю 3900 грн; кушетку металеву вартістю 5200 грн; кушетку дерев`яну вартістю 18200 грн; дві стоматологічні установки «Дипломат» вартістю 1040000 грн; компресор для стоматологічної установки вартістю 78000 грн; медичний монітор AG NEOVO DR-17 вартістю 16000 грн; п`ять наконечників стоматологічних кожен вартістю 13000 грн; рентгенівський апарат з візіографом вартістю 78000 грн; комп`ютер «SONY» з програмним забезпеченням вартістю 46800 грн; набір інструментів для встановлення імплантів і імпланти вартістю 130000 грн; дві лампи освітлення вартістю 13000 грн; сухожаровий шаф для стерилізації інструментів вартістю 87000 грн; пакувальну машину для медичних інструментів вартістю 14500 грн.

Також позивач зазначав, що відповідачка ОСОБА_4 незадовго до укладення з ним шлюбу (шлюб зареєстрований 26 жовтня 2007 року) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 квітня 2007 року набула у власність частину будівлі площею 73,5 кв.м на АДРЕСА_1 . Ціна договору складала 51844 грн. За час шлюбу зазначена будівля була реконструйована, був добудований третій поверх, внаслідок чого площа цієї будівлі збільшилась до 153,6 кв.м. Оскільки зазначена будівля істотно (більш ніж у два рази) збільшилась у площі, реконструйована, відремонтована і істотно збільшилась у вартості за рахунок трудових та грошових витрат подружжя, то, на думку позивача) ця будівля відноситься до об`єктів спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу як спільне майно подружжя. Вартість цієї будівлі на даний час складає 2584000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання частину будівлі лікувально-профілактичний заклад об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і стягнення з відповідачки в користь позивача грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що його внесок у реконструкцію спірного нежитлового приміщення в розумінні частини 1 статті 62 СК України є достатньо значним для можливості визнання спірного майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Судом встановлено, що 11 квітня 2007 року підприємець ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна набула у приватну власність частину будівлі площею 73,5 кв.м на АДРЕСА_1 . Вартість придбаного покупцем ОСОБА_4 нерухомого майна складала 51 844,00 грн (т. 1, а. с. 13-14).

26 жовтня 2007 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з позивачем у цій справі ОСОБА_3 . У шлюбі сторони перебували до 29 липня 2015 року.

У липні 2009 року підприємець ОСОБА_4 звернулася в Господарський суд Волинської області з позовом до Володимир-Волинської міської ради про визнання за нею права власності на нерухоме майно.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2009 року постановлено визнати за підприємцем ОСОБА_4 право власності на частину будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв м на АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 15,16)

Крім того, рішенням Господарського суду Волинської області від 15 вересня 2009 року, що набрало законної сили, встановлено, що суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 , господарською діяльністю якої згідно ліцензії Міністерства охорони здоров`я України № 155878 від 28 липня 2006 року є медична практика (стоматологія), придбана частина нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 , реконструйована у лікувально - профілактичний заклад. Згідно з технічною документацією загальна площа реконструйованої частини будівлі у лікувально-профілактичний заклад становить 153,6 кв.м, ринкова вартість цієї будівлі складає 123933,00 грн (т. 1, а. с. 15,16).

Отже, як було встановлено судом, відповідачка ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_3 придбала нерухоме майно площею 73,5 кв.м вартістю 51844,00 грн, а станом на час постановлення Господарським судом Волинської області судового рішення 15 вересня 2009 року площа цієї будівлі збільшилася з 73,5 кв.м до 153,6 кв.м, а її вартість зросла з 51844,00 грн до 123933,00 грн, що свідчить про те, що за час шлюбу зазначене нерухоме майно істотно збільшилося у своїй вартості.

За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тобто підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина; набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу, крім випадків, встановлених законом або договором.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до статті 60 СК України воно вважається таким, що належить подружжю.

Один з подружжя може довести, що майно було придбане у шлюбі, але за його особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростоване.

Проте всупереч зазначеним вимогам закону відповідачка суду не довела, що реконструкція будівлі лікувально-профілактичного закладу, яку вона придбала до реєстрації шлюбу з позивачем на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 квітня 2007 року, проводилася нею і за її особисті кошти.

Будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин ОСОБА_4 суду не надала, хоча відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання сторони відповідача на те, що ОСОБА_4 за особисті кошти провела реконструкцію будівлі, використавши на це грошові кошти в розмірі 80000 євро, подаровані їй на підставі нотаріально посвідченого договору дарування грошових коштів від 11 червня 2007 року (т. 2, а. с. 21), не свідчить про те, що саме ці кошти були використані відповідачкою ОСОБА_4 на реконструкцію і добудову придбаної нею частини будівлі. В самому договорі даруванні грошових коштів не зазначено, що ці грошові кошти були подаровані ОСОБА_4 з метою використання їх для реконструкції спірної будівлі. Інших доказів на підтвердження зазначених доводів відповідачка суду не надала. Крім цього, відповідачка суду не довела, що реконструкцію цієї будівлі було здійснено до реєстрації шлюбу з позивачем.

Також, на думку колегії суддів, укладення між відповідачкою ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_3 договору оренди нерухомого майна, а саме частини приміщення лікувально-профілактичного закладу, не є доказом того, що саме за рахунок особистих грошових або трудових затрат відповідачки ОСОБА_4 проводилася реконструкція придбаної останньою частини будівлі.

Згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яке належатиме йому при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Такий правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 13 червня 2016 року № 6-1752цс15 та від 02 вересня 2020 року № 318/1863/17.

За положеннями частини 1 статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого із подружжя, воно у разі спору може бути визнано за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1, 5-7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що приміщення будівлі лікувально-профілактичного закладу слід визнати об`єктом права спільної сумісної власності бувшого подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки зазначене нерухоме майно за час перебування сторонами у шлюбі істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних затрат.

Згідно з висновками судової оціночної будівельної експертизи від 06 вересня 2019 року від 06 вересня 2019 року (т. 2, а. с. 82-93) ринкова вартість частини будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв.м на АДРЕСА_1 складає 2584000,00 грн. Ринкова вартість приміщень першого та другого поверху цієї будівлі площею 73,5 кв.м на час проведення експертизи складає 1236000,00 грн (т. 2, а. с. 88).

При цьому експерт зазначив, що у зв`язку з відсутністю інформації про технічний стан об`єкта дослідження станом на червень 2014 року не має можливості визначити ринкову вартість всієї частини будівлі (лікувально-профілактичний заклад) площею 153,6 кв.м, а також ринкову вартість приміщень частини будівлі площею 73,5 кв.м станом на червень 2014 року.

При визначені грошової компенсації замість частки позивача ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на майно подружжя апеляційний суд враховує, що вартість частини будівлі, яку придбала відповідачка ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 квітня 2007 року до реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_3 , складала 51844 грн, а після реконструкції цієї частини будівлі у лікувально-профілактичний заклад вартість цієї будівлі станом на 15 вересня 2009 року складала 123933,00 грн.

Апеляційний суд також враховує, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна відповідачка ОСОБА_4 придбала частину будівлі, яка складалася із двох поверхів, а за час шлюбу між сторонами зазначена будівля була реконструйована у лікувально-профілактичний заклад. При цьому судом встановлено, що у будівлі був добудований третій поверх.

Тому при визначенні розміру грошової компенсації слід враховувати, що згідно висновку судової оціночної експертизи від 06 вересня 2019 року ринкова вартість першого та другого поверху спірного приміщення площею 73,5 кв.м складає 1236000,00 грн, в зв`язку з чим ринкова вартість третього поверху спірного приміщення складає 1348000 грн (2584000,00 грн (ринкова вартість частини будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв.м) 1236000,00 грн (ринкова вартість приміщень першого і другого поверху будівлі площею 73,5 кв.м).

При визначенні розміру частки кожного із майна подружжя суд враховує визначену судовою експертизою вартість третього поверху лікувально-профілактичного закладу у розмірі 1348000,00 грн, у зв`язку з чим вартість1/2 частки кожного із бувшого подружжя в праві спільної сумісної власності на це нерухоме майно складає 674000,00 грн (1348000,00 : 2 = 674000,00), а тому з відповідачки ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_3 слід стягнути грошову компенсації замість його частки у прав спільної сумісної власності на майно подружжя в розмірі 674000,00 грн.

Разом з тим суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо поділу іншого рухомого майна.

Будь-яких доказів на підтвердження того що майно, а саме: косметологічний апарат ELOS вартістю 104000 грн; фізіотерапевтичний комплекс ВТL 6000 вартістю 10000 грн; фізіотерапевтичний комплекс ВТL (магнітотерапія) вартістю 52000 грн, неодимовий лазер вартістю 32500 грн було придбано позивачем за час шлюбу останній суду не надав.

Також позивач не довів суду, що за час шлюбу подружжя придбало у спільну сумісну власність таке майно: комплект зимових шин вартістю 7072 грн; комплект зимових шин вартістю 4992 грн; компресор з набором інструментів вартістю 7800 грн; набір ключів та головок вартістю 6500 грн; дві електродрилі вартістю 3016 грн; перфоратор електричний вартістю 8320 грн; міні-дриль електрична з набором вартістю 320 грн; наждачний станок з додатком для обробки медичних туторів вартістю 6500 грн; шуруповерт вартістю 1300 грн; шуруповерт BOSH вартістю 2080 грн; витяжка для кухні вартістю 3700 грн; набір меблів для кухні вартістю 20000 грн; шафа-купе вартістю 12500 грн; котел газовий вартістю 22100 грн; морозильна камера вартістю 12000 грн; пральна машина вартістю 12000 грн; біде з кранами вартістю 3120 грн; унітаз навісний вартістю 6500 грн; люстра у ванну кімнату вартістю 520 грн; шафа-пенал вартістю 520 грн; дві люстри для вітальні вартістю 1040 грн; люстра для дитячої кімнати вартістю 520 грн; газова плита, робоча поверхня вартістю 2080 грн; електрична духовка вартістю 7000 грн; холодильник двокамерний вартістю 8000 грн; набір меблів для столової кімнати вартістю 18000 грн; телевізор-кінотеатр вартістю 5000 грн; набір меблів для спальні вартістю 12000 грн; меблі для гардеробної вартістю 7500 грн; пилосос вартістю 8000 грн; навігатор вартістю 3900 грн; навігатор вартістю 2080 грн; відеокамера для автомобіля вартістю 1300 грн; відеокамера для автомобіля вартістю 2600 грн; ноутбук Asus вартістю 6500 грн; відеокамера HD вартістю 11700 грн; пилка електрична BOSH вартістю 312 грн; різак ручний по дереву вартістю 1300 грн; малий шліфувальний станок BOSH вартістю 2080 грн; великий шліфувальний станок BOSH вартістю 3120 грн; драбина вартістю 2080 грн; набір шлангів вартістю 1300 грн; миючий апарат вартістю 8000 грн; портативний комп`ютер Ipad вартістю 16250 грн; медичний монітор вартістю 16000 грн; п`ять стоматологічних наконечників вартістю 13000 грн кожний; рентгенівський апарат з візіографом вартістю 78000 грн; набір інструментів для встановлення імплантів вартістю 130000 грн; автоклав Menatex для стерилізації інструментів вартістю 87000 грн; пакувальна машина для медичних інструментів вартістю 14500 грн.

Доказів на підтвердження того, що зазначене майно було придбано подружжям за час шлюбу і що цим майном користується відповідачка сторона позивача суду не надала.

На підтвердження своїх доводів щодо придбання зазначеного майна бувшим подружжям за час шлюбу представник позивача посилався на постанову про закриття кримінального провадження від 28 червня 2018 року, в якій зазначено, що допитана в якості свідка бувша дружина ОСОБА_3 ОСОБА_4 показала, що вона в кінці квітня 2006 року вивезла з будинку усі придбані за час шлюбу речі побутового вжитку, меблі, сантехніку тощо, які зберігає в себе.

Проте будь-яких інших доказів на підтвердження того, що за час шлюбу подружжя придбало саме зазначене в позовній заяві рухоме майно, яке, на думку позивача, підлягає поділу між бувшим подружжям, сторона позивача суду не надала.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо поділу зазначеного рухомого майна.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що із-за порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові слід скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 адвоката Кондратюка Володимира Веніаміновича задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 червня 2021 року в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_3 1348000,00 (один мільйон триста сорок вісім тисяч) грн. грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

В решті рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді