ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8747/21 Справа № 185/2314/21 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року про повернення позовної заяви позивачеві у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 вересня 1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис за № 579.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки вона подана з порушенням п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці, з тих підстав, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані до суду документи, що підтверджують належність позову до територіальної юрисдикції Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, а посилання позивача про те, що між сторонами є домовленість щодо розгляду справи за місцем реєстрації та проживання позивача, на підтвердження чого надана заява відповідача, не може бути прийнята судом, так як заява не завірена належним чином (нотаріально), з чого неможливо встановити, чи написана вона дійсно відповідачем.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Так, статтею 185 ЦПК України передбачені виключні підстави для залишення позовної заяви без руху, до яких належить недодержання вимог, викладених у статті 175 і 177 ЦПК України.

Пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, пунктом 2 Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначено, що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Недопускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Пунктом 7 вищевказаної постанови Пленуму передбачено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Як вбачається з матеріалів справи, подана ОСОБА_1 позовна заява складена з урахуванням положень ст. 175 ЦПК України, містить всі визначені даною статтею обов`язкові реквізити, а позовні вимоги викладені в чіткій, ясній і зрозумілій формі.

До позовної заяви позивачкою було додано, зокрема, копію паспорта ОСОБА_2 та його заяву, вірність перекладу з іспанської мови українською мовою якої засвідчено директором Бюро перекладів Винником О.М. 17 березня 2021 року, про надання ним своєї згоди ОСОБА_1 на звернення до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про розірвання шлюбу між ними.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачкою було надано пояснення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, та щодо належного засвідчення доданих нею доказів у відповідності до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, ухвала суду про визнання заяви неподаною та її повернення є такою, що порушує ч. 3 ст. 185 ЦПК України, оскільки в суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позову позивачеві у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви на підставі ст. 185 ЦПК України.

Однак, суд першої інстанції наведених обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачеві.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві».

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві прийнята з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, оскільки Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалу від 24 червня 2021 року постановлено з порушенням норм процесуального права, зважаючи на гарантоване кожній особі право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року про повернення позовної заяви позивачеві - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова