Єдиний унікальний номер 219/6815/20
Номер провадження 22-ц/804/2495/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

представника ОСОБА_1 адвоката Деменкової Є.С.,

представника ОСОБА_2 адвоката Гуревича М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововияв-леними обставинами у справі № 219/6815/20 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей (суддя першої інстанції Медінцева Н.М.),

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила вида-ти судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) що-місячно, починаючи з 17 липня 2020 року та до їх повноліття.

11 серпня 2020 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ № 219/6815/20 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 -дження та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року та до їх повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно.

20 липня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, посилаючись на те, що діти, на утримання яких відбувається стягнення аліментів, не проживали разом із стягувачем ОСОБА_1 на момент винесення судового наказу № 219/6815/20 від 11 серпня 2020 року. Той факт, що діти не проживали і не проживають разом з матір`ю існував на час розгляду справи та унеможливлював стягнення на її користь аліментів на утримання дітей, оскільки це суперечить ч. 3 ст. 181 СК України. Цей факт не був відомий на час ухвалення судового рішення, тому, на думку заявника, існують підстави для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2021 року у за-доволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Гуревич М.Г., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Артемів-ського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що під-стави для задоволення заяви відсутні. Посилання суду на те, що вказані заявником обставини, зок-рема не проживання дітей за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою від 09 липня 2021 року № 01.01-29-488 станом на 17 липня 2020 року (на час звернення з заявою про видачу судового наказу), не були предметом розгляду і дослідження під час вирішення питання про видачу судового наказу, а тому не є нововиявленими обставинами, на думку скаржни-ка, не ґрунтуються на законі. Наголошує, що нововиявленими є саме ті обставини, які існували на час розгляду справи, але судом не досліджувалися і не були відомі стороні, яка на них указує, проте мають істотне значення для вирішення справи і могли вплинути на суть прийнятого рішення. Факт непроживання дітей разом з матір`ю, який на час розгляду справи існував, але не був відомий, уне-можливлював стягнення на її користь аліментів на утримання дітей, оскільки це суперечить ч. 3 ст. 181 СК України.

Крім того, зазначає, що довідка № 287 від 23 липня 2020 року, на яку посилається суд, є недо-пустимим доказом, оскільки вона подана з порушенням вказаного порядку і суд не мав право брати її до уваги при розгляді заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 письмовий відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не наданий.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешко-джає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду заявник ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Стягувач ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України з посиланням на веб-адресу ухвали про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 жовтня 2021 року (а.с. 87). Відповідно ч. 1 ст. 1-1 Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведен-ням антитерористичної операції» (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 р. № 2147-VIII) з опублікуванням такого оголошення вони вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 адвокат Гуревич М.Г. у судовому засіданні апеляційного су-ду підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу суду та направити її до суду першої інстанції для продовження слухання. Представник ОСОБА_1 адвокат Деменкова Є.С. проти апеляційної скарги заперечувала, просила судове рішення залишити без змін.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія су-ддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обстави-нами, суд виходив з того, що обставина, на яку посилається боржник не була предметом розгляду в суді та не підлягає дослідженню під час вирішення питання про стягнення аліментів в порядку на-казного провадження, а отже не може вважатися нововиявленою. Сумніви боржника стосовно про-живання дітей разом із заявницею не підтверджуються належними доказами, не є істотними в розу-мінні норм сімейного законодавства та на даний час не можуть позбавляти матір права на отриман-ня аліментів за рішенням (наказом) суду для належного матеріального забезпечення дітей.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї тре-тини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше деся-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами, у по-рядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено роз-гляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути ві-домі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що пі-длягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не мо-же виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасу-вання судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, вста-новлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в уста-новленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право ска-сувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що перегля-дається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховен-ства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права ви-магати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті до-битися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів сто-совно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинст-ва, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти со-бою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумов-лених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 серпня 2020 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ у справі № 219/6815/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 час-тини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року до досягнення кожною дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставина-ми, ОСОБА_2 посилався на недоведеність факту проживання дітей разом з їх матір`ю ста-ном на час винесення судового наказу. Зазначав, що в заяві про видачу судового наказу та в судо-вому наказі, а також в довідці від 24 березня 2017 року № про взяття на облік внутріш-ньо переміщеної особи зазначено, що заявниця фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Однак довідками в.о. керівника Військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області та довідками в.о. директора Муніципальної загальноосвітньої установи «Середня школа № 53 міста Макіївки» доведено, що неповнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Зайцеве Бахмутського району не жили і не живуть, оскільки жили і живуть у місті Макіївці Донецької області. Цей факт унеможливлював стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей. На час розгляду справи вказані обставини не з`ясовувалися.

До заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами боржником ОСОБА_6 додано довідки Муніципальної загальноосвітньої установи «Середня школа № 53 міста Макіївки» № 02-50/238 від 06 липня 2021 року та № 02-50/239 від 06 липня 2021 року відповідно яких ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчаються в Муніципальній загальноосвітній установі «Середня шкода № 53 міста Макіївки» (а.с. 32,33).

З довідок Військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області № 726 від 08 липня 2021 року та № 01.01.-29-488 від 09 липня 2021 року вбачається, що станом на 17 липня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не мешкали і станом на 08 липня 2021 фактично не мешкають (а.с. 34, 35).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані боржником документи не підтверджують його сумніви щодо проживання дітей разом із заявницею ОСОБА_7 саме на час винесення судового наказу. Крім того, вони жодним чином не спростовують факт перебування неповнолітніх дітей на її утриманні.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають зна-чення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається та розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, нововиявленою обставиною може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення суду. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини. Обставини, які виникли пізніше, є такими, що не могли бути враховані судом при розгляді справи, а тому є підста-вою для нового звернення до суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 , не є нововиявленими обставинами у розумінні вимог ст. 423 ЦПК України, та не є підставою для перегляду судового рішення.

Встановивши, що заявник по суті отримав та подав до суду нові докази у справі, які встанов-люють нові обставини, по суті змінюючи ті, що були встановлені судом у судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, і які не були і не могли бути розглянуті під час видання судового на-казу, суд зробив правильний висновок про те, що зазначені заявником обставини не є нововиявле-ними, а тому підстав для перегляду ухвали суду першої інстанції немає.

Одночасно з цим колегія суддів вважає доцільним зазначити, що ОСОБА_2 не позбав-лений права звернення до суду із позовом про припинення стягнення аліментів за судовим нака-зом, у порядку визначеному ч. 4 ст.273 ЦПК України.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практи-ки Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оці-нки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01 від 6 вересня 2005 року, пункт 89), «Проніна проти Укра-їни» (заява № 63566/00 від 18 липня 2006 року, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року, пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постанов-лена з додержанням вимог закону.

Згідно із ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рі-шення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без за-доволення, ухвала суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2021 року зали-шити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська