Справа № 317/2202/21
Провадження № 2/317/914/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участі секретаря судового засідання Московкіної І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

Третьою особою на стороні позивача є ОСОБА_3 .

Позов обґрунтовано наступним.

Сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1999 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 , а 16 вересня 2005 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб.

Повнолітній син фактично проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно з довідкою від 23 квітня 2021 року син сторін - ОСОБА_3 , є студентом денної форми навчання Національного університету «Запорізька політехніка».

Відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання сина. Оскільки останнім часом матеріальне становище позивача погіршилось, вона й звернулась до суду з цим позовом.

Відповідачем до суду поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що він допомагає спільному з позивачем сину в міру своїх можливостей, а позов поданий позивачем лише для того, щоб поліпшити її матеріальне становище.

Крім того, відповідач є інвалідом третьої групи і його дохід - пенсія по інвалідності, є незначним. З 16 листопада 2013 року відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, а від цього шлюбу вони мають малолітню дитину, яка перебуває на утриманні відповідача.

Зазначив, що спільний син сторін - ОСОБА_3 , на утримання якого заявлений позов про стягнення аліментів, офіційно працює і здатний забезпечувати себе.

Оскільки на даний час повнолітній син сторін, який продовжує навчання, не потребує матеріальної допомоги від нього та враховуючи наведені вище обставини, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначив на своїй незгоді з позовними вимогами. Пояснив, що він не потребує якоїсь особливої допомоги від батька та зазначив, що батько і так йому допомагає матеріально в міру своїх можливостей.

Суд, вислухавши учасників провадження та дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків.

У відповідності до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу - ч. 1 ст. 199 СК України.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_3 , Серії НОМЕР_1 , в якому батьком записаний ОСОБА_4 , а матір`ю - позивач ОСОБА_1 (а.с. 8).

За приписами статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Системний аналіз норм статей 121, 122, 125, 126, 127 та 135 Сімейного кодексу України призводить суд до висновку, що відомості про батька дитини ОСОБА_3 були внесені в порядку, визначеному статтею 135 СК України, тобто - за заявою матері дитини.

Таким чином, згідно до документа, виданого державою Україна, батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_4 , в той час як позов заявлено до ОСОБА_2 .

При цьому суд не може погодитись з твердженням позивачки, яка в судовому засіданні зазначила, що позов в даній справі може бути задоволений, адже відповідач ОСОБА_2 не заперечує свого батьківства відносно ОСОБА_3 , оскільки вказане суперечить приписам статті 121 Сімейного кодексу України, якими встановлено прямий взаємозв`язок між засвідченим у встановленому законом порядку походженням дитини він конкретної фізичної особи та між правами та обов`язками цієї особи щодо дитини. Встановлення батьківського обов`язку для особи, яка відповідно до вимог закону не визнана батьком дитини, законом не передбачено.

Суд констатує, що в даній цивільній справі позивачем не було заявлено позовну вимогу про визнання батьківства

Враховуючи викладене, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін