Справа №443/1216/20
Провадження №2/443/719/21
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (відповідачі), у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало померлому ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та 3/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , які належали колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та визнати за нею право власності на цілий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що її діду ОСОБА_6 належав житловий будинок по АДРЕСА_1 , який відносився до суспільної групи господарств «колгоспний двір». Станом на 30.06.1990 це домоволодіння рахувалося за ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_6 все своє майно заповів сину ОСОБА_5 . Її бабуся ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дідусь ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 1990 її батько ОСОБА_5 на цьому ж подвір`ї побудував новий житловий будинок, на який 26.05.1989 було надано дозвіл № НОМЕР_1 на право закладки фундаменту під будівництво та виготовлено проект забудови земельної ділянки, затвердженої Жидачівською архітектурою 19.08.1989. 03.12.2018 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , проте зареєструвати будинок не має можливості, оскільки ОСОБА_5 помер. При зверненні до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалася.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на частку у майні колгоспного двору не претендують, від належних їм часток у спадковому майні відмовляються на користь позивачки.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову (а.с.45, 80), заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з уточненням позовних вимог (а.с.46), заяву про долучення до матеріалів справи документів (а.с.51, 74), заяву про відкладення розгляду справи (а.с.68).

Відповідачкою ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову, не претендування на частку у майні колгоспного двору та про відмову від належної їй частки у спадковому майні на користь позивачки (а.с.43, 72).

Відповідачкою ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову, не претендування на частку у майні колгоспного двору та про відмову від належної їй частки у спадковому майні на користь позивачки (а.с.43, 73).

Відповідачем ОСОБА_4 подано заяву відмову від належної йому за законом частки у спадщині в користь позивачки (а.с.66), заяву про розгляд справи за його відсутності, не претендування на частку у майні колгоспного двору (а.с.71).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 17.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.38-39).

Ухвалами підготовчого засідання від 29.01.2021, 31.03.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.47, 57).

Ухвалою підготовчого засідання від 13.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.77-78).

Ухвалою судового засідання від 21.10.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.81).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками є ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.02.1956 (а.с.12).

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 уклали шлюб 14.05.1977. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище змінено на « ОСОБА_2 », що вбачається з свідоцтва про одруження від 14.05.1977 (а.с.11).

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 і її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження від 13.10.1979 (а.с.10).

ОСОБА_11 та ОСОБА_1 одружилися 16.02.1999. Прізвище дружини після одруження змінено на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 16.02.1999 (а.с.11).

Дозволом на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництва від 26.05.1989 №91, ОСОБА_5 надано дозвіл приступити до закладки фундаментів індивідуального одноповерхового житлового будинку та господарських будівель в с. Рогізно на підставі рішення виконкому Жидачівської міської ради від 20.04.1989 №107. Дата початку будівництва фундаментів 1989 р. (а.с.29).

Згідно з випискою з рішення Жидачівської районної ради №107 від 20.04.1989, ОСОБА_5 дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в с. Рогізно площею 1800 кв.м. (а.с.30).

Технічним паспортом від 01.06.1989 та висновком про вартість майна встановлено, що в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок «А-1», загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: сараєм «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сараєм «Д», літньою кухнею «Е», воротами №1, огорожею №2, колодязем «к» (а.с. 21, 25-27).

Згідно з Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 25.10.1989, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради №318 від 19.10.1989 (а.с.31).

22.10.2002 ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бережницької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №55, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом буде мати право а також грошові заощадження ОСОБА_5 (а.с.18).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - у с. Рогізно Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_2 від 28.02.2011 та серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 (а.с.13, 14).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №8 від 26.07.2017, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Рогізно Жидачівського району Львівської області (а.с.52).

Технічним паспортом від 03.12.2018, довідкою Стрийського МБТІ та висновком про вартість майна встановлено, що в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок «А-2», 1990 року побудови, загальною площею 217,7 кв.м., житловою площею 106,6 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: вбиральнею «Б», воротами №1, хвірткою №2, огорожею №3, колодязем «к» (а.с. 23, 32-33, 34).

Згідно з витягом з погосподарської книги Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 20.07.2020, у АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 в житловому будинку, який відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір були зареєстровані і проживали ОСОБА_6 (голова двору), ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідно до довідки №654 від 29.07.2020, ОСОБА_5 дійсно проживав і був зареєстрований в с. Рогізно до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від імені ОСОБА_5 у виконкомі Бережницької сільської ради заповіту не посвідчувалося. На момент смерті з ОСОБА_5 проживали і були зареєстровані дружина ОСОБА_13 , дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_11 , дочка ОСОБА_14 (а.с.16).

Постановою Жидачівської ДНК від 29.07.2020 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.17).

Постановою Жидачівської ДНК від 29.07.2020 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що належав померлому і є спадковим майном (а.с.37).

Довідкою Жидачівської міської ради №529 від 11.03.2021 встановлено, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 (свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 ) дійсно одна і та ж особа (а.с.53).

Відповідно до довідок Жидачівської міської ради №525 та №526 від 11.03.2021, ОСОБА_7 дійсно проживала і була зареєстрована в с. Рогізно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент її смерті з нею були зареєстровані і проживали чоловік - ОСОБА_6 , син ОСОБА_5 , невістка - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_6 дійсно проживав і був зареєстрований в с. Рогізно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ним були зареєстровані і проживали син ОСОБА_5 , невістка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 (а.с.54, 55).

Довідками Жидачівської міської ради №120, 121 від 04.08.2021 встановлено, що на день смерті батька позивачки ОСОБА_5 разом з ним у будинку були зареєстровані і проживали - дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (а.с.75). ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 (свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 ) дійсно одна і та ж особа (а.с.75, 76).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом після смерті батька як спадкоємиці першої черги за законом, наявності у неї права власності на частку у майні колгоспного двору як члена цього двору, і неможливістю реалізації цих прав (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через їх невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 регулюються нормами ЦК України.

Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216 та 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до приписів статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 в цьому житловому будинку були зареєстровані і проживали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Станом на 15.04.1991 лише ці члени колгоспного двору мали право на частку у ньому.

За життя ОСОБА_7 особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, до якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право на частку у майні колгоспного двору). Спадкування відбувалося за законом за правилами, встановленими ЦК УРСР. До першої черги спадкоємців за законом входили її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_5 , які прийняла спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: проживали із спадкодавцем до дня смерті та фактично вступили у володіння спадковим майном.

За життя ОСОБА_6 зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало йому на день смерті, і на що він за законом мав право заповів своєму сину ОСОБА_5

Невідповідності у написанні по батькові ОСОБА_6 (« ОСОБА_17 » та « ОСОБА_18 ») в правовстановлюючих документах - витягу з погосподарської книги, свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок та свідоцтві про його смерть, суд вважає такими, що не перешкоджають встановленню дійсних обставин справи, оскільки наявні в матеріалах справи докази переконливо свідчать, що ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.

З огляду на дату смерті спадкодавця ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) питання спадкування регулювалося нормами ЦК України. На час смерті спадкодавця йому належало право на частку у майні колгоспного двору як члену цього двору та половина частки у майні колгоспного двору, успадкована після смерті дружини ОСОБА_7 . Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 був його син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляв про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_5 належало право власності на 3/6 частки у майні колгоспного двору.

Крім цього, ОСОБА_5 належав житловий будинок «А-2» по АДРЕСА_1 , збудований у 1990 році на підставі належним чином оформлених документів.

За життя ОСОБА_5 особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина, до якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті. Питання спадкування регулюється нормами ЦК України. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_1 , оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї. Інші спадкоємці заявили про відмову від спадщини, про що свідчать наявні в матеріалах справи заяви.

Також, суд зауважує, що інші живі члени колгоспного двору, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у поданих ними заявах ствердили, що не претендують на частку у майні колгоспного двору, відтак частки, які б мала їм належати у цьому майні, розподіляються між членами колгоспного двору, які не заявляли про непретендування на майно у ньому.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на частку у майні колгоспного двору як його член та на частки у майні колгоспного двору (які є спадковим майном) як спадкоємиця за законом після смерті батька, отже має право на весь житловий будинок «А-1», разом з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Також, ОСОБА_1 має право на спадкування як спадкоємиця першої черги за законом після смерті батька на житловий будинок «А-2», разом з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_1 позбавлена можливості юридично оформити право власності на це майно вцілому у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район (колишній Жидачівський район), с.Рогізно), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1», разом з господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Б», сараєм «В», сараєм «Г», сараєм «Д», літньою кухнею «Е», воротами 1, огорожею 2, колодязем «к»), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-2», разом з господарськими будівлями і спорудами (вбиральнею «Б», воротами 1, хвірткою 2, огорожею 3, колодязем «к»), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 26 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів