04.10.2021 Справа № 756/4518/21
Унікальний номер судової справи 756/4518/21
Номер провадження 2/756/3912/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слуцького О.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Безпалюк Н.В. ,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , просила суд ухвалити рішення, яким визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_7 (далі по тексту - ОСОБА_7 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог вказує, що позивач є донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті її батька, якому за життя належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Позивач протягом багатьох років проживає поза межами України - в Італії, що підтверджується посвідкою на проживання. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач дізналась від родичів про смерть батька, проте приїхати на похорони вона не мала змоги, оскільки процедура поховання відбувалась вже 25.02.2020. Через те, що у ОСОБА_7 була остання стадія раку - меланома, а тому рідні, які залишились у м. Києві прийняли рішення хоронити його так швидко після смерті, а тому ніякої змоги купити квитки та прилетіти на територію України позивач не мала змоги. Окрім того, позивач народила дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті батька дитині було трохи більше року, дитина перебувала на грудному вигодовуванні.

Позивач стверджує, що важливим моментом є той факт, що на момент смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не мала офіційних документів на проживання в Італії. Лише 04.08.2020 нею було подано повний пакет документів на отримання офіційного права на проживання на території Італії та фактично не могла покинути територію Італії аж до 03.12.2020, коли їй видали відповідний дозвіл. Окрім того, у лютому на початку березня світ охопила страшна пандемія коронавірусу COVID-19. Італія, у свою чергу була найбільше уражена даним вірусом та офіційно з 11.03.2020 зачинила повітряний зв`язок з Україною.

Позивач вказує, що ніяким чином не могла прилетіти в Україну та подати у 6-ти місячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька. Направити заяву через Генеральне Консульство України, що розташоване в м. Мілан, також не було змоги, оскільки жителям Італії було заборонено пересуватись між містами, а м. Мілан від місця проживання позивача у м. Марко ді Роверето знаходиться на відстані майже 200 км. Також, позивач стверджує, що з 16.03.2020 Консульство у м. Мілан призупинило прийом на подачу та видачу будь-яких документів. Як відомо зі ЗМІ та інших засобів інформації Італія дуже сильно постраждала через світову пандемію коронавірусу COVID-19 та мала дуже жорсткі обмеження щодо туристичної, розважальної, ресторанної та інших сфер життєдіяльності, а також обмеження у пересуванні та спілкуванні. Отже, лише з 03.12.2020 позивач отримала посвідку на проживання в Італії та змогла після свят виїхати в Україну. 11.02.2021 позивач звернулась до приватного нотаріуса КМНО Єременко Л.О. із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус у своїй постанові від 19.02.2021 повідомила позивача про відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті її батька.

Позивач вказує, що єдиною особою, хто подав заяву про прийняття спадщини після смерті її батька, була її рідна бабуся ОСОБА_9 (далі по тексту - ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживала разом з померлим на час його смерті. Проте ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадкоємцем після її смерті є її син - відповідач ОСОБА_2 .

Отже, оскільки позивач не могла фізично приїхати або подати заяву через Генеральне Консульство України в м. Мілан про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона змушена звернутися до суду та просить визначити додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 01.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/4518/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.04.2021. Підготовче засідання з підстав, передбачених законодавством неодноразово відкладалося.

Ухвалою суду від 27.04.2021 постановлено: витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. (АДРЕСА_6) належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_7 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та витребувати у Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори (вул. М. Тимошенка, 2Д, м. Київ) належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_9 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

13.05.2021 від представника відповідача - адвоката Безпалюк Н.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де остання просить відмовити у задоволенні позову з огляду на таке. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Пунктом 3.1 зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 визначено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Окрім того, вказаним Порядком визначено, що якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Отже, позивачу, як спадкоємцю свого померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_7 , було достатньо направити на адресу приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини власноруч написаної та підписаної заяви про прийняття спадщини, яку б нотаріус в силу закону зобов`язаний був би прийняти та завести спадкову справу. Зазначених дій позивачем здійснено не було, не зважаючи на те, що поруч з існуючими карантинними обмеженнями оператори поштового зв`язку працювали належним чином та безперервно.

Позивачем жодними належними та допустимими доказами не було підтверджено наявність настільки жорстких перешкод для реалізації нею гарантованих їй прав та свобод.

Окрім того, представник відповідача стверджує, що позивач мала можливість виїхати з країни в шестимісячний строк та прилетіти до України або звернутись до консульства з метою засвідчення та подання заяви про прийняття спадщини, хоча, знову ж таки, такої необхідності у неї не було з огляду на існуючу можливість направлення заяви про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, навіть без нотаріального засвідчення.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібні за змістом висновки було викладено у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-1486цс15, від 14.09.2016 у справі № 6-1215цс16, постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 663/2151/17. Також практика ВС свідчить, що саме по собі перебування спадкоємця за кордоном не може вважатися поважною причиною пропуску строку. Такий висновок зробив Верховний Суд у постановах від 17.04.2019 по справі № 161/9998/17 та від 06.06.2018 по справі № 592/9058/17-ц. Представник відповідача вказує, що недоречним є посилання позивача на правовий висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17, оскільки у зазначеній справі позивачем було доведено, а судами встановлено, що позивач довготривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, що дійсно може вважатись непереборною обставиною, яка перешкоджала своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Представник відповідача у своєму відзиві стверджує, що позивачем був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини виключно у зв`язку з її пасивною поведінкою.

21.05.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач вказує, що у зв`язку з пандемією та світовою захворюваністю на коронавірус COVID-19 Італія була одна із перших Європейських країн, котра надзвичайно сильно зазнала уражень даним видом коронавірусу і котра мала найжорсткіші заходи щодо протидії та розповсюдження даного вірусу в середині держави. Так, наприклад, жителям різних регіонів та областей було суворо заборонено пересуватися між містами та регіонами, не було дозволено навіть виїхати до сусіднього міста за продуктами, максимально куди вони мали змогу виходити, то це не більше 500 метрів від будинку для можливості вигулу тварини. Всі жителі Італії більш ніж 2 місяці знаходились в повній ізоляції в себе в домівках, не працювали жодні підприємства, установи та організації, крім медичного персоналу та осіб, що пов`язані з безпекою держави в цілому. Вказані факти підтверджуються витягами з різних джерел масової інформації, які повідомляли, що діється на території Італії з лютого 2020 року.

Крім того, посилання відповідача на той факт, що позивач начебто взагалі мала змогу взяти квиток і на другий день, як дізналась про смерть батька виїхати на територію України, є намаганням відповідача виставити позивача в не найкращому світі, оскільки йому достеменно відомо, що окрім того, що в той час вже не так регулярно літали рейси з Італії в Україну, а в подальшому взагалі повітряний простір був закритий, а вартість квитка на рейсах, які відбувались, сягала понад 1000 євро на одну особу. Така сума для позивача була непід`ємною, оскільки в результаті вказаного коронавірусу її чоловік залишився без роботи, оскільки працював у ресторанному бізнесі, котрий був повністю зачинений, інших доходів в них не було, оскільки працювати позивач не мала змоги, так як доглядала маленьку дитину. Щодо висловлювань відповідача відносно того, що позивач взагалі не зрозуміло з яких підстав знаходилась на території Італії, оскільки прописана в м. Києві, є також нічим іншим, а ніж намаганням відповідача осквернити її в очах інших людей. Така поведінка відповідача фактично відображує лише його відношення до своєї рідної племінниці та незрозумілу поведінку дорослої людини, яка знає про той факт, що чоловік позивача знаходиться в Італії, дитина, брат та інші члени сім`ї, позивач проживають на території Італії вже відповідний час та лише отримавши офіційне право на проживання на території Італії позивач змогла б безперешкодно виїжджати та повертатися на територію Італії, а такий дозвіл отримано нею було лише 03.12.2020. Позивач звертає увагу суду на тому факті, що відповідач у своєму відзиві посилається на різну практику КС у складі ВС та на практику ВС України, проте вважає, що такі посилання не можуть братися до уваги, оскільки вони не є алгоритмом для суду як діяти в тій або іншій ситуації. Ці постанови є нічим іншим, а ніж практикою, яка є досить динамічною та дуже часто змінюється, а тому позивач вважає, що при розгляді кожної індивідуальної справи суди мають виходити з об`єктивної сторони та тих доказів та пояснень, які знаходяться саме в матеріалах справи. Зауважує, що відповідач у судовому засіданні говорив про той факт, що дійсно і позивач і її брат мають право на отримання спадщини після смерті їх батька, оскільки за життя він їх фактично ніколи не утримував, проте вони як діти ніколи не переставали з ним спілкуватися та при можливості перебування на території України завжди з ним спілкувались та підтримували. Отже, позивач вважає, що нею повністю доведені факти, на які вона посилається у позові та є всі законні підстави для його задоволення.

23.06.2021 від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 30.06.2021 було задоволено клопотання представника відповідача Безпалюк Н.В. про визнання поважними причин пропуску на подання заперечення на відповідь на відзив.

Так, відповідно до заперечень на відповідь на відзив представником відповідача в порядку, передбаченому ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», був направлений на електронну адресу Генерального консульства України в Мілані адвокатський запит від 07.05.2021 № 12. 14.05.2021 на електронну адресу представника відповідача надійшла відповідь на адвокатський запит Генерального консульства України в Мілані від 13.05.2021, в якій консульство зазначило, що у період з 23.02.2020 по 17.02.2021 Генеральне консульство України в Мілані здійснювало прийом громадян у звичайному режимі відповідно до онлайн-записів за виключенням періодів: з 25.02.2020 по 28.02.2020; з 16.03.2020 по 22.05.2020; з 29.10.2020 по 05.11.2020. Також консульство зазначило, що відповідно до Декрету Уряду Італії від 08.03.2020 з 09.03.2020, серед іншого, почала діяти заборона на будь-які пересування фізичних осіб (як всередині країни, так і за її межі) за винятком пересувань, пов`язаних з роботою, станом здоров`я, поверненням додому чи іншими вагомими потребами за умови заповнення спеціальної заяви із зазначенням підстави для пересування. З 03.06.2020 було відновлено вільне пересування всією територією Італії. Більше того, Генеральне консульство України в Мілані зазначило, що з боку італійських органів не було перешкод для повернення громадян України на батьківщину. За домовленостями з італійською стороною українськими авіакомпаніями «Міжнародні авіалінії України» та «SkyUp», а також італійською «Alitalia» були здійснені спеціальні рейси з метою перевезення українських громадян в Україну.

Відповідач звертає увагу суду на те, що додані позивачем до відповіді на відзив письмові докази, викладені іноземною мовою без перекладу українською мовою. За наведених обставин, є необхідність офіційного перекладу доданих до відповіді на відзив документів, що викладені іноземною мовою. Наразі зазначені докази не можуть вважатися належними, допустимими та достовірними у відповідності до положень ст. ст. 77-79 ЦПК України. Більше того, зі змісту відповіді на відзив вбачається, що доданими документами є роздруківки із сайту «Вікіпедія», що не може вважатися достовірними доказами навіть у разі наявності перекладу на українську мову, оскільки функції цього сайту надають можливість будь-якій особі, в тому числі заінтересованій у вирішенні даної справи на користь позивача, коригувати викладену на ньому інформацію. Позивач у своїй відповіді на відзив також зазначає про те, що після смерті її батька літаки з Італії в Україну літали не так регулярно, а вартість такого квитка могла сягати понад 1000 Євро, що є непід`ємним для позивача, оскільки в результаті пандемії її чоловік залишився без роботи. З огляду на зазначене відповідач вважає за необхідне звернути увагу суду на вираз позивача «могла б сягати понад 1000 Євро», що вказує на те, що остання навіть не цікавилася реальною вартістю квитків та не розглядала можливості прильоту в Україну. При цьому позивачем жодних доказів безробіття її чоловіка та дійсної вартості квитків у період шестимісячного строку на прийняття спадщини теж не було надано суду. Водночас варто зазначити, що, якщо чоловік позивача дійсно залишився без роботи та знаходився вдома, це нівелює доводи позивача, викладені у позовній щодо того, що вона не могла покинути свою малолітню дитину та прилетіти в Україну. Викладене вчергове свідчить про намір ввести суд в оману.

Також, представник відповідача зазначає, що встановлені законодавцем строки покликані забезпечувати дотримання принципу правової визначеності, що є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.) та що гарантує учасникам правовідносин законно очікувати настання чи ненастання певних обставин. У разі задоволення даного позову даний принцип буде нівельовано.

Ухвалою суду від 19.07.2021 підготовче провадження у справі закінчено та призначено справу для судового розгляду по суті на 13.09.2021.

13.09.2021 судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 22.09.2021.

22.09.2021 представник третьої особи - адвокат Новікова В.О. подала до суду письмові пояснення, де вказує, що підтримує позицію позивача у справі. Зазначила, що у зв`язку із пандемією коронавірусу позивач була позбавлена можливості у визначений законом строк подати заяву про прийняття спадщини за померлим батьком.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Новікова В.О. підтримала позовні вимоги, просила задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Безпалюк Н.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Представник третьої особи - адвокат Новікова В.О. підтримала позовні вимоги, просила задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_11 (а.с. 9).

28.05.2019 ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_13 ; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 05.12.2011 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 /в рівних частках/ (а.с. 135).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане повторно Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18.02.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві у віці 51 року (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_3 від 30.07.1968 матір`ю ОСОБА_7 є ОСОБА_9 (а.с. 136).

У травні 2020 року ОСОБА_9 звернулась до приватного нотаріуса КМНО Єременко Л.О. із заявою про прийняття спадщини за померлим сином ОСОБА_7 (а.с. 139).

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. від 19.02.2021 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що остання пропустила строк для прийняття спадщини (а.с. 12).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 07.09.2020 (а.с 123).

27.05.2012 ОСОБА_9 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О., відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на час смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

07.10.2020 відповідач ОСОБА_2 звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 (а.с. 122).

За приписами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через тяжкий психологічний та матеріальний стан, що не підтверджується жодними доказами, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 вказує, що на час смерті батька вона нещодавно народила дитину, якій на той час було трохи більше року, а тому позивач не мала змоги залишити в Італії дитину, яка знаходилася на грудному годуванні. Окрім того, причинами пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини позивач вказувала на те, що на момент смерті батька вона не мала офіційних документів, які б підтверджували її право на проживання в Італії. 04.08.2020 нею був поданий повний пакет документів на отримання офіційного права на проживання на території Італії та фактично вона ніяк не могла покинути територію Італії аж до 03.12.2020.

Наступною причиною позивач вказала початок пандемії COVID-19, у зв`язку з чим Італія припинила повітряний зв`язок із Україною з 11.03.2020, що не давало можливості прибути в Україну в шестимісячний термін. Позивач зазначила, що вона не мала можливості направити заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька через Генеральне консульство України, що розташоване в місті Мілан, оскільки жителям Італії було заборонено пересуватись між містами, та у зв`язку з тим, що з 16.03.2020 Генеральне консульство України у місті Мілан призупинило прийом громадян на подачу та видачу документів, що нібито вбачається із офіційного веб-порталу консульства.

Згідно зі свідоцтвом про народження позивач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину ОСОБА_8 (а.с. 14).

Як вбачається з фотокопії скріпншоту листа Генерального консульства України в Мілані, наданого позивачем в якості доказу в обгрунтування позовних вимог, відповідно до розпорядження Міністерства закордонних справ України Генеральне консульство України в Мілані з 16 березня призупиняє прийом громадян та видачу документів. Про відновлення прийому громадян буде вчасно повідомлено на сторінках Генерального консульства у соціальних мережах та на сторінці онлайн запису. З питань, пов`язаних з прийомом, просимо звертатися на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_9 . У разі виникнення надзвичайної ситуації (втрата документів, смерть родича, дорожньо-транспортна пригода, арешт тощо) просимо звертатися на гарячу лінії НОМЕР_5 (а.с. 17-18).

Відповідно до роздруківки з офіційного веб-порталу Генерального консульства України в Мілані було запроваджено графік проведення виїзних консульських обслуговувань протягом 2020 року (а.с. 54).

Генеральне консульство України в Мілані своїм листом від 13.05.2021, який адресовано адвокату Безпалюк Н.В. , повідомило, що у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 17.02.2021 Генеральне консульство України в Мілані здійснювало прийом громадян у звичайному режимі відповідно до онлайн-записів за виключенням періодів: з 25.02.2020 по 28.02.2020; з 16.03.2020 по 22.05.2020; з 29.10.2020 по 05.11.2020. Окрім того, зазначило, що відповідно до Декрету Уряду Італії від 08.03.2020 з 09.03.2020, серед іншого, почала діяти заборона на будь-які пересування фізичних осіб (як всередині країни, так і за її межі) за винятком пересувань, пов`язаних з роботою, станом здоров`я, поверненням додому чи іншими вагомими потребами за умови заповнення спеціальної заяви із зазначенням підстави для пересування. З 03.06.2020 було відновлено вільне пересування всією територією Італії. З боку італійських органів не було перешкод для повернення громадян України на батьківщину. За домовленостями з італійською стороною українськими авіакомпаніями «Міжнародні авіалінії України» та «SkyUp», а також італійською «Alitalia» були здійснені спеціальні рейси з метою перевезення українських громадян в Україну (а.с. 113-114).

Міністерство закордонних справ України у своєму листі від 27.05.2021, адресованому позивачу ОСОБА_4 , підтвердило інформацію, надану Генеральним консульством України в Мілані у листі від 13.05.2021 щодо прийому громадян у звичайному режимі відповідно до онлайн записів за виключенням вказаних вище періодів (а.с. 190-191).

Разом з цим, позивачем на надано до суду будь-яких належних та достатніх доказів того, що нею вживались заходи щодо звернення із заявами безпосередньо, телефоном на гарячу лінію або через веб-портал до Генерального консульства України в м. Мілан.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

При цьому, суд звертає увагу, що за правилами п. 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Пунктом 3.23. Порядку визначено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Батько позивача - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, останнім днем для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого було 23.08.2020 .

Таким чином, позивач мала можливість подати заяву нотаріусу, направивши її поштою, але такі дії нею теж не вчинялися.

Матеріали спадкової справи не містять будь-яких повідомлень позивача, що свідчать про її волевиявлення нотаріусу в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини щодо спадкування після смерті батька.

Будь-яких доказів обмежень роботи закладів поштового зв`язку у зв`язку із карантинними обмеженнями позивачем надано не було.

Отже, посилання позивача на віддаленість її місця проживання від місця знаходження спадкового майна та обмеження, встановлені у зв`язку з установленими карантином, ніяким чином не спростовують її можливості направити заяву про прийняття спадщини нотаріусу поштою.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 21.04.2021 у справі № 637/80/19 зазначив, що частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

З цих підстав, суд приймає рішення про відмову у задоволенні заявлених у справі позовних вимог.

Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 );

відповідач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 );

третя особа - ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 ).

Дата складення повного рішення - 04.10.2021.

Суддя І.М. Банасько