Справа № 301/1644/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Бобик О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Кузьми А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачем по справі є її племінниця, яка у 2011 році добровільно залишила будинок і переїхала проживати за межі області. ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному будинку, однак участі в утриманні даного житла не приймає. ЇЇ формальна реєстрація у помешканні перешкоджає їй оформити субсидію на житлово-комунальні послуги та чинить перепони вільно розпоряджатися належним їй майном.

Посилаючись на приписи ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком з належними до нього надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відзив на позов відповідачем ОСОБА_2 не подавався.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити (а.с.23).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Крім того, інформація про стан розгляду справи та дату судових засідань розміщено на веб-сайті суду в мережі Інтернет.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 224779946 від 21.09.2020 житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно акту обстеження факту проживання від 24.06.2021 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично з 2011 року не проживає за даною адресою (а.с.10).

Відповідно до змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба.

Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в спірному житлі, однак з 2011 року там не проживає, що підтверджується Актом обстеження факту проживання від 24.06.2021.

Відповідач, будучи зареєстрованим у будинку позивача до тепер, порушує його права та законні інтереси, як власника, зокрема, і на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком з належними до нього надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик