Справа № 211/3760/21
Провадження № 2/211/2280/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

11 листопада 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Мариненко Е.П.

у відсутність: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Луценко С.А.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Луценко С.А., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення, обґрунтовуючи свій позов тим, що ухвалою суду від 27.04.2021 року відповідача ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України. Кримінальне провадження № 0000046 відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності, тому його цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 було залишено без розгляду.

По вказаному кримінальному провадженню він є потерпілим від злочинних дій відповідача ОСОБА_2 . Так судом було встановлено, що 22.03.2018 року, приблизно о 12-45 годині відповідачем було заподіяно йому тілесні ушкодження, та у зв`язку з вказаним він поніс матеріальні збитки на придбання медикаментів, медпрепаратів та на медичне обстеження у розмірі 390,00 грн.

Крім того діями відповідача його була спричинена моральна шкода, яку оцінює у 15000,00 грн. Так відповідачем йому було завдано удар в обличчя, від якого він зазнав значного фізичного болю, втратив свідомість та отримав великий синець. Шкіра зі шрамом на лобі від отриманого удару не регенерує, оніміла, має значний розмір та спотворює його обличчя. Після даної події він веде закритий спосіб життя. Крім того після спричинення йому тілесних ушкоджень, відповідач залишив місце вчинення злочину та не намагався допомогти йому і не викликав швидку допомогу. Також відповідач, щоб уникнути кримінальної відповідальності, три роки затягував досудове та судове слідство. Отримані ним тілесні ушкодження від дій відповідача, не дозволяли йому належним чином доглядати за хворою дружиною і вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 390,00 грн., моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн., та витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 7545,60 грн.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, його представник - адвокат Луценко С.А. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Відповідно до відмітки про вручення рекомендованого повідомлення , відмовився отримати повістку . Відповідно до ст. 128 ч 8 п. 3 ЦПК України днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмови отримати судову повістку.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що в Довгинцівському районному суді міста Кривого Рогу перебувала кримінальна справа №211/3388/19, провадження №1-кп/211/146/21 за кримінальним провадженням № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_2 (відповідач по даній справі) у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_1 (позивач у даній справі).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.04.2021 року, яка набрала законної сили 06.05.2021 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у кримінальному провадженні №0000046 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 125 КК України- закрито, та останнього звільнено від кримінальної відповідальності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, залишено без розгляду. Роз`яснено право ОСОБА_1 на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства. (а.с. 5-6).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_2 22.03.2018 року спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани і синця обличчя - які виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів), які відповідно до висновку спеціаліста від 05.04.2018 року № 419 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (більше 6 діб, але менше 21 доби) (а.с. 9-11).

При винесенні ухвали суду від 27.04.2021 року, судом також було встановлено що злочинними діями ОСОБА_2 позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця біля внутрішнього кінця лівої брові, які згідно висновку експерта № 1735 від 15.11.2018 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (більше 6 діб, але менше 21 доби).

Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_1 проходив амбулаторне лікування, що підтверджується довідкою лікаря КЗ «Криворізька Міська Лікарня №10 »КМР» (а.с. 13).

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин щодо відшкодування матеріальної шкоди та керується главою 82 «Відшкодування шкоди» ЦК України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків,що підлягають відшкодуванню потерпілому,визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У підтвердження матеріальних збитків позивачем додані копії товарних чеків про придбання ним медикаментів та медпрепаратів, на загальному суму 103,11 грн. (чек № 117503 від 23.03.2018 року на суму 57,51 грн., чек № 131250 від 24.03.2018 року на суму 45,60 грн.), а також квитанцію про оплату за видачу висновку спеціаліста на суму 284,78 грн. Тобто позивачем доведено розмір матеріальної шкоди на суму 387,89 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач отримав тілесні ушкодження, тому зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, терпіння фізичного болю. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач.

Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди.

З огляду на це, враховуючи, що відповідач заподіяв тілесні ушкодження умисно, не вчинив жодних заходів щодо відшкодування шкоди, позивач переніс біль у зв`язку із вказаними тілесними ушкодженнями, але виходячи із засад виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково.

Беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 15000,00 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд

вважає, що грошова сума у розмірі 5000,00 гривень є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду через вчинення тілесних ушкоджень.

Та, як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Також встановлено, що позивач звертаючись до суду, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у загальному розмірі 7545,60 грн.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У відповідності до вимогст.ст.12,81ЦПК України представник позивача надав суду детальний опис виконаних ним робіт (наданих послуг), вартість кожної з наданих послуг, рахунок за наданні послуги з описом наданих послуг та вартості кожної з них окремо. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7545,60 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позову, а тому судовий збір у розмірі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, паспорт НОМЕР_1 виданий Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області 16.04.2000 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 387 (триста вісімдесят сім ) гривень 89 коп., та моральну шкоду суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп., та судові витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 7545 (сім тисяч п`ятсот сорок п`ять ) гривень 60 коп., а загалом 12933 (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять три ) грн. 49 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, паспорт НОМЕР_1 виданий Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області 16.04.2000 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко