РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1931/19

Рядок статзвіту № 82

05 жовтня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П. В.

з участю секретаря Рубельського О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в якому просить зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали Костопільського районного суду Рівненської області у справі №564/1267/15-ц від 03.06.2015 року. Та стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

В обгрунтування позовних вимог покликається на обставини викладені в позовній заяві.

В судове засідання позивач не з`явився. Позивач ОСОБА_1 , скерував до суду заяву, в якій просить суд, розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача адвокат Петришин А.М. в судове засідання не з`явились. Представник відповідача скерував до суду пояснення, згідно якого заперечує проти задоволення позову, просить розгляд справи провести у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади України.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає відповідача ОСОБА_2 належним чином повідомленим та можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Суд дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року між відповідачем ОСОБА_3 та ПАТ "Брокбізнесбанк" укладено кредитний договір №163KL-08 на суму 39 600 доларів США, в забезпечення вказаного договору укладено іпотечний договір №163KL-08/І, Предметом іпотеки згідно договору є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до договору №298 від 05.09.2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги правонаступником ПАТ "Брокбізнесбанк" є ОСОБА_1 (позивач по справі).

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 03.06.2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, задоволено. Зокрема, накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Позивач звертаючись з даним позовом, вказує на те що, правонаступником ПАТ "Брокбізнесбанк" за договором№163KL-08 та за договором №163KL-08/І укладений між ОСОБА_3 від 02.04.2008 року є ОСОБА_1 відповідно до договору №298 про відступлення прав вимог від 05.09.2018 року. Тому наявний арешт на предмет іпотеки, для позивача, який має пріорітетне право на задоволення своїх позовних вимог за рахунок заставного майна, унеможливлює реалізувати його таке право.

Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено що, не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна. Вказана норма закону стросується випадків примусового звернення стягнення на майно не лише в судовму порядку і позасудовому порядку.

Висновок щодо застосування положень вищезазначеного Закону №1304-VII міститься у постанові Великої Палати Верховного Суді від 20.11.2019 року у справі №802/1340/18-а, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №644/3161/18.

Факт проживання, відповідачки ОСОБА_3 в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується постановою Рівненського апеляційного суду від 04.04.2019 року у справі №564/1841/18.

Щодо правонаступництва позивача ОСОБА_1 за вимогами ПАТ "Брокбізнесбанк" за договором№163KL-08 та за договором №163KL-08/І укладений між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_3 , суд зазначає, що може мати місце лише в рамках стягнення суми 140 604,22 грн., відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 16.10.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що на момент звернення з даним позовом ні під час розгляду справи права позивача як іпотекодержателя не порушено.

Стосовно скасування арешту на не рухоме майно, судом встановлено, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 03.06.2015 року, накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , у справі №564/1267/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

З листа Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) №15549 від 25.08.2021 року, вбачається, що станом на 25.08.2021 року на виконанні у відділі перебувають виконавчі документи: виконавчий лист №564/602/13-ц виданий 06.11.2013 року Костопільським районним судом про солідарне стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 192 770,95 грн. та 1927,70 грн. судового збору, а всього 194698,65 грн. на користь ПАТ " Брокбізнесбанк" (ВП №51101564); виконавчий лист №564/1267/15-ц виданий 26.12.2016 року Костопільським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 компенсацію в сумі 979873,00 грн. на користь ОСОБА_6 (ВП №53234187).

Статтею 158 ЦПК України передбачено що, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч. 4 ст. 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Однак, у даному випадку позивач (іпотекодержатель) є відмінним від поняття власник, оскільки іпотекодержатель лише має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника, що не наділяє іпотекодержателя ознаками власника майна. У будь-якому випадку, інші особи, які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту,тобто зняттю арешту має передувати визнання права власності на це майно, а вже потім у разі задоволення цієї вимоги арешт може бути знятий.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності майна позивачеві та безпідставність включення такого майна до опису майна боржника та накладення на нього арешту.

Згідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись принципом верховенства права, змагальності, за яким кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, диспозитивності відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд ійшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому не підлягають й стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: 1 ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

Відповідач: 2 ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 11 жовтня 2021 року.

СуддяП. В. Олійник