Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області
Справа № 316/2222/14-ц
Номер провадження №2-п/318/13/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021м. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: суддя Васильченко В. В.; секретар Борисенко П. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11.02.2015 року позов Товариства з обмеженною відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. ОСОБА_1 звернувся до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області з заявою про скасування заочного рішення суду в обґрунтування якої зазначає, що він не згоден з цим рішенням та вважає, що суд розглянув справу без всебічного та повного дослідження доказів у справі, судових повідомлень про розгляд справи не отримував.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинні бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

На підставі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

В силу приписів ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 05.12.2014 року було призначено справу до судового розгляду на 22.12.2014 р., а кореспонденція була направлена на адресу відповідача, яка була встановлена на підставі інформації про його офіційне місце реєстрації, (а. с. 97, 108).

Відповідач в судове засідання призначене на 22.12.2014 р. року не з`явився, хоча повідомлявся своєчасно та в належній формі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання, про що свідчить підпис матері на поштовому повідомленні про вручення судової повістки (а. с. 108). В силу приписів ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Відповідач в судове засідання призначене на 19.01.2014 року не з`явився, хоча повідомлявся своєчасно та в належній формі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчить підпис матері на поштовому повідомленні про вручення судової повістки (а. с. 111).

Основними засадами цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи.

В силу приписів ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У рішеннях від 28.10.1998 року у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд вважає, що сторони мають прагнути найскорішого вирішення справи по суті, для чого вживати заходів для своєчасного вчинення необхідних процесуальних дій, уникнення безпідставного відкладення розгляду справи. Передбачених чинним ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи на час її розгляду судом встановлено не було, позаяк позивачка належним чином була сповіщена про місце та час розгляду справи, особисто сама про причини своєї неявки до суду не повідомила та з будь-якими клопотаннями з приводу відкладення розгляду справи судом не зверталася. Тож судом було забезпечено позивачу можливість брати участь в судовому засіданні, самостійно обстоюючи свою позицію або через представника, однак, вона таким своїм правом не скористалася, реалізувавши таке своє право на свій власний розсуд.

Суд вважає, що у відповідності до ч. 6, 8 ст.128 ЦПК України відповідач був повідомлений належним чином про судові засіданні по цивільній справі.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. 287, 288 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом Товариства з обмеженною відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованостізалишити без задоволення.

Розтлумачити заявнику його право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Васильченко