ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/4597/21
Провадження № 22-ц/4820/1591/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року про повернення заяви позивачеві,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ»), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (далі - приватний нотаріус Хара Н.С.), приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. (далі - приватний виконавець Павелків Т.Л.), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 зазначила, що 3 листопада 2017 року приватним нотаріусом Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №2335 про стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 969 грн 04 коп. З 30 липня 2018 року цей виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця Павелків Т.Л. (виконавче провадження №56878134). Виконавчий напис не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною, а приватний нотаріус Хара Н.С. вчинила виконавчий напис на підставі скасованого нормативно-правового акта.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Хара Н.С. від 3 листопада 2017 року №2335 таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Суд виходив з того, що позовна заява не оплачена судовим збором, а ОСОБА_1 не усунула цього недоліку відповідно до ухвали від 9 серпня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами виник спір з приводу порядку і способу виконання кредитного договору, а згідно ч. 3 ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-ХІІ) ОСОБА_1 як споживач фінансових послугу звільнена від сплати судового збору.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «ПУМБ», приватний нотаріус Хара Н.С. і приватний виконавець Павелків Т.Л. не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не дотримався приписів ст.ст. 124, 185 ЦПК України.

У зв`язку з порушенням норм процесуального права оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 4 серпня 2021 року. Водночас ОСОБА_1 зробила заяву про те, що в силу закону вона як споживач звільнена від сплати судового збору за подання позову.

Ухвалою суду від 9 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачці строк - десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зокрема сплати судового збору у розмірі 908 грн.

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону №1023-ХІІ.

а) щодо сплати судового збору

Застосовані норми права

Закон №1023-ХІІ встановлює права споживачів, визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 1 Закону №1023-ХІІ: послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За змістом ч. 3 ст. 22 Закону №1023-ХІІ споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Частиною 1 статті 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 87 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон №3425-ХІІ) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, таке стягнення здійснюється за нотаріально посвідченими договорами. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

До цього Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 (яка набрала чинності 10 грудня 2014 року) були внесені зміни. Зокрема, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» перелік був доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Із положень указаного розділу слідує, що до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання такого виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Законом України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) встановлено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 5 Закону №3674-VI визначено коло осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, наразі до цього переліку не включено споживачів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що споживачем є фізична особа, яка купує, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

У свою чергу, боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Судовий збір справляється, в тому числі за подання позовних заяв, і включається до складу судових витрат.

З питань справляння судового збору Закон №3674-VI є спеціальним нормативно-правовим актом. Разом із тим, викладаючи статтю 5 цього Закону у новій редакції (Закон України від 22 травня 2015 року №484-VIІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору») законодавець не вніс зміни до Закону №1023-ХІІ, підтвердивши право споживачів на безоплатне звернення до суду з позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Оскільки стаття 5 Закону №3674-VI не встановлює вичерпність переліку осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, то дана норма не суперечить приписам статті 22 Закону №1023-ХІІ, отже, споживачі звільняються від сплати судового збору за такими позовами.

Позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону №1023-ХІІ.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 лютого 2020 року (справа №643/2870/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Звертаючись до суду з позовом для вирішення спору, який випливає з кредитних правовідносин, ОСОБА_1 вказала на те, що вона як споживач користується пільгами щодо сплати судового збору.

Водночас, матеріали справи не містять об`єктивних і достатніх даних про те, що ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг у розумінні Закону №1023-ХІІ, зокрема на які потреби нею одержано кредит, чи здійснювалося кредитування з метою задоволення нею особистих економічних та побутових потреб, а не для здійснення підприємницької діяльності та виконання обов`язків найманого працівника, чи порушено її права як споживача послуг.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву без руху та зобов`язав позивачку сплатити судовий збір.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 як споживач звільнена від сплати судового збору за подання позову є необґрунтованими.

Згідно довідки міжрайонної медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №534811 від 15 вересня 2021 року (а.с. 81-82, 88, 96) ОСОБА_1 вперше визнана особою з інвалідністю ІІ групи строком до 1 жовтня 2023 року.

Отже, на час постановлення судом оскаржуваної ухвали (25 серпня 2021 року) ОСОБА_1 не набула статусу особи з інвалідністю ІІ групи та не користувалася пільгами щодо сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону №3674-VI.

б) щодо повернення позовної заяви

Застосовані норми та джерела права

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені статтею 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В силу ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Згідно зі ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що за своєю формою та змістом позовна заява має відповідати вимогам процесуального закону. При поданні позовної заяви до суду особа, яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язана додати до неї документ про сплату судового збору в установленому порядку та розмірі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам ?...? ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог ?...? ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Неусунення позивачем недоліків у визначений судом строк тягне за собою повернення позовної заяви позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України, оскільки до неї не був доданий документ про сплату судового збору, внаслідок чого суд першої інстанції правомірно залишив її без руху та надав ОСОБА_1 строк для усунення недоліків. Суд визначив цей строк у 10 днів з часу отримання позивачкою копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29) ОСОБА_1 отримала копію цієї ухвали суду 13 серпня 2021 року.

Враховуючи норми статей 123, 124 ЦПК України про початок і закінчення процесуальних строків, а також перенесення робочого дня з понеділка 23 серпня на суботу 28 серпня 2021 року згідно наказу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2021 року №138/02-02 (а.с. 107), останнім днем строку для усунення ОСОБА_1 недоліків позовної заяви було 25 серпня 2021 року (до 24 години).

Отже, суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до закінчення встановленого строку на усунення її недоліків.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального закону та перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому в силу ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року про повернення заяви позивачеві скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Вдовичинський А.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 59