Єдиний унікальний номер 233/459/21
Номер провадження 22-ц/804/2462/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Космачевської Т.В., Мірути О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Кошель А.С.,

представника відповідача адвоката Стряпчої І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 233/459/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409», Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2021 року (суддя пер-шої інстанції Бєлостоцька О.В.),-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товари-ства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» (далі - АТ «Костянтинівське АТП 11409»), Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - АТ «СГ «ТАС»), третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтований тим, що 16 січня 2018 року приблизно о 04 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків, керуючи належним Публічному АТ «Костянтинів-ське автотранспортне підприємство 11409» (після зміни типу товариства - АТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409») автобусом марки БАЗ «А 079.23», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по проїжджій частині вулиці О.Тихого у м. Костянтинівка Донецької області, в районі АЗС «Extra» здійснив наїзд на її чоловіка ОСОБА_3 , якому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він загинув на місці. За фактом наїзду 16 січня 2018 року було зареєстроване кримінальне провадження № 0000016 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою прокурора відділу процесуального керівництва Ганночка В.В. вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діянні водія ОСОБА_2 складу злочину. Діями відповідача позивачці заподіяно немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які призвели до негативних змін у її житті: негативних переживань і спогадів за чоловіком, настороги, тривоги, емоційних та тілесних реакцій при згадуванні чоловіка, важкості виконання повсякденних обов`язків, фіксованості уваги на проблемі одужання, переживання фізичних незручностей, тимчасової відірваності від активного соціального життя, зниження настрою, порушення сну, неприємних сновидінь, емоційної напруги, нервозності, дратівливості, реакції замикання. Вона перебуває у стані постійного стресу у зв`язку із втратою рідної людини. Спричинену загибеллю чоловіка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду оцінює в розмірі 100 000 гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ПуАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу № АК/9448415 від 21 листопада 2017 року.

ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 00 коп., судові витрати, пов`язані із наданням правової допомоги в розмірі 3 500 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2021 ро-ку позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з АТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС» відмовле-но.

Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач АТ «Костянтинівське АТП 11409» в апеля-ційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосу-вання норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до АТ «Костянтинівське АТП 11409» у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено наявність доказів спричинення моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 . Підстави, які вона наводила в судових засіданнях 02 липня 2021 року та 21 липня 2021 року і які спонукали її звернутися до суду не мають жодного відношення до стягнення моральної шкоди. Вони стосуються відшко-дування шкоди, завданої смертю потерпілого, правове підґрунтя якої регулюється ст. 1200 ЦК України. ОСОБА_1 мала право звернутись до страхової компанії за отриманням страхово-го відшкодування відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилання по-зивача на необізнаність не змінює суб`єкта, зобов`язаного здійснити відповідне відшкодування.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовому доказу, зо-крема розписці ОСОБА_1 про те, що вона не має до АТ «Костянтинівське АТП 11409» та водія ОСОБА_2 претензій матеріального та морального характеру за фактом ДТП, чим по-рушив вимоги ст. 89 ЦПК України. Суд відхилив доводи відповідача про сплату позивачу 40 000 грн. У зв`язку з цим рішення не може вважатися обґрунтованим.

Скаржник наголошує, що позивачка є особою, яка відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України та ч. 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на отримання страхового відшкодування, сума якого становить 134 028 грн. та 44 676 грн. моральної шкоди, яке повинно бути стягнуто з АТ «СГ «ТАС». Вважає посилання на п. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» помилковим.

Крім того, посилаючись на порушення норм процесуального права, звертає увагу, що кло-потання представника позивача ОСОБА_5 про витребування доказів, а саме витребування у Територіального сервісного центру МВС № 1442 м. Бахмут інформації про належність автобусу марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 16 січня 2018 року та витре-бування у АТ «Костянтинівське АТП 11409» інформації про перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах із відповідачем станом на 16 січня 2018 року та станом на теперішній час не було обґрунтовано належним чином та було подано з порушенням процедури його подання. Незважаючи на порушення норм ЦПК України, ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2021 року клопотання було задоволено та зобов`язано АТ «Костянтинівське АТП 11409» надати запитувану інформацію. Вважає, що вказана ухвала суду про витребування доказів не відповідає вимогам, які висуваються законодавством до судових рішень, винесена з порушенням порядку її ухвалення, тому, на думку скаржника, її не можна вважати законної і вона повинна бути скасована в апеляційному порядку.

Підсумовуючи зазначає, що аналізуючи порушення процесуального права, допущені судом першої інстанції при ухваленні рішення, можливо зробити висновок, що у своїй сукупності во-ни призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» на апеляційну скаргу АТ «Костянтинівське АТП 11409» наданий письмовий відзив, в якому АТ «СГ «ТАС» (приватне) просить залишити апеляційну скаргу в частині позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» (приватне) без задоволення, а рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької обла-сті від 21 липня 2021 року в частині позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» (приватне) без змін. При цьому зазначає, що вважає рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2021 року в частині позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» (приватне) законним і обґрунтованим та винесеним без порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 процесуальним правом на подання письмового відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не переш-коджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за ная-вними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) та третя особа ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були пові-домлені.

Судову повістку-повідомлення про розгляд справи 20 жовтня 2021 року відповідач АТ «СГ «ТАС» (приватне) отримало 20 вересня 2021 року, третя особа ОСОБА_2 - 21 вересня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 196, 197).

Про причини неявки у судове засідання 20 жовтня 2021 року сторони не повідомили і від-повідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

У судовому засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кошель А.С. проти апеляційної скарги заперечували, просили судове рішення залишити без змін. Представника відповідача АТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» адвокат Стряпча І.О. апеляційну скаргу підтримала, просила рішення суду скасувати та ухвали-ти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, яв-ка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенст-ва права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна ска-рга відповідача АТ «Константинівське АТП 11409». не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Судом досліджено постанову про закриття кримінального провадження № 0000016 від 26 лютого 2018 року, зі змісту якої вбачається, що 16 січня 2018 року близько 04 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом марки БАЗ «А 079.23», держав-ний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині вулиці О.Тихого в м. Костянтинівка Донецької області, де в районі АЗС «Extra» здійснив наїзд на пішохода - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди (а.с.6-8).

Згідно довідки № 17 від 16 січня 2018 року, причиною смерті ОСОБА_3 є шок, мно-жинні переломи ребер (а.с.12).

Власником автобусу марки БАЗ «А 079.23», номерний знак НОМЕР_1 станом на 16 січня 2018 року та станом на теперішній час є АТ «Костянтинівське АТП 11409», що підтверджується листом Територіального сервісного центру МВС № 1442 від 28 квітня 2021 року № 31/5-1442-1007 (а.с.74).

Із заяви представника відповідача АТ «Костянтинівське АТП 11409» від 05 травня 2021 ро-ку та копії виписки з наказу від 22 березня 1988 року № 27-к, ОСОБА_2 з 24 березня 1988 року до теперішнього часу працює водієм АТ «Костянтинівське АТП 11409» (а.с. 69-70).

У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_2 ста-ном на 16 січня 2018 року перебував у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, ке-руючи автобусом марки БАЗ «А 079.23», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вико-нував свої посадові обов`язки водія.

Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності влас-ників наземних транспортних засобів № АК/9448415 від 21 листопада 2017 року між АТ «Кос-тянтинівське АТП 11409» та ПАТ «Страхова Група «ТАС» укладено договір, яким застраховано цивільно-правову відповідальність, пов`язану з експлуатацією транспортного засобу - марки БАЗ «А 079.23», номерний знак НОМЕР_1 , 2010 року випуску (а.с.79).

Строк дії договору страхування з 23 листопада 2017 року до 22 травня 2018 року, отже ста-ном на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 січня 2018 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована. Ліміт відповідаль-ності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 гривень; за шкоду, заподіяну майну - 100 000 гривень (а.с.79).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.13).

Постановою від 26 лютого 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєст-ру досудових розслідувань за № 0000016 від 16 січня 2018 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.6-8).

З розписки позивачки ОСОБА_1 вбачається, що вона отримала від АТ «Костянтинів-ське АТП 11409» грошову компенсацію в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з похо-ванням її чоловіка ОСОБА_3 . До підприємства та водія ОСОБА_2 претензій матеріаль-ного та морального характеру за фактом дорожньо-транспортної пригоди не має (а.с.105-106).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача АТ «Костянтинівське АТП 11409» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. суд першої інстанції дійшов висновку, що незважаючи не те, що позивачка втрати-ла право на отримання відшкодування від страхової компанії, оскільки не дотрималася вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності влас-ників наземних транспортних засобів», в силу вимог ст.ст. 1187, 1172 ЦК України обов`язок з відшкодування заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди спричиненої загибеллю чоловіка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і завданої його працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків, має бути покладений на відповідача АТ «Костянтинівське АТП 11409», як на володільця джерела підвищеної небезпеки незалежно від його вини, яким не до-ведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок умислу потерпілого або непе-реборної сили.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачка безсумнівно зазна-ла моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями у зв`язку з заги-беллю чоловіка, врахував характер страждань та переживань, їх тривалість, тяжкість вимуше-них змін у її житті та погодився із визначеним позивачкою розміром моральної шкоди у 100 000 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог до АТ «Костянтинівське АТП 11409» в повному обсязі, витрати пов`язані зі сплатою позивачкою судового збору у роз-мірі 1 000 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. 00 коп. поклав на останнього.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу вла-ди Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з ви-користанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, ви-користанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речо-вин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засо-бом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює під-вищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем дже-рела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, ін-ше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкоду-вання завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою осо-бою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За змістом ч. 5 ст. 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування тільки у випадку, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що во-лоділець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Пе-ред потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невин-ні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покла-дається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова пре-зумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Заявником апеляційної скарги не доведено тих обставин, що потерпілий ОСОБА_6 , який помер внаслідок ДТП, передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у частині стягнення моральної шкоди з АТ «Костянтинівське АТП 11409».

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог до АТ «СГ «ТАС» (приватне), колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відпові-дальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхо-вою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відпові-дальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшко-дування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно підпункту 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивіль-но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) викладено правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду визначила два окремих (відмінних один від одного) випадки, за яких є можливим відшкодування шкоди особою, відповідальність якої за-страхована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Це: 1) пропуск строків, передбачених ст. 37 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 2) ситуація, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (ст. 1194 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, що позивачка ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою з приводу отримання страхового відшкодування відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не зверталась, до суду із позовом вона звернулась лише 03 лютого 2021 року вже після спливу трирічного строку.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення на користь позивачки моральної шкоди з ПАТ «Страхова група «ТАС» (в межах ліміту відповідальності).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача з АТ «Костянтинівське АПТ 11409» не викликає сумнівів, оскільки судами у повному обсязі враховано глибину фізичних та душевних страж-дань позивача, характер та тривалість її немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для від-новлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.

Наведені скаржником АТ «Костянтинівське АТП-11409» в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду щодо наявності передбачених законом підстав для стягнення з АТ «Костянтинівське АТП-11409» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, а відтак підстави для скасування чи зміни рішення з цих підстав відсутні.

Крім того, суд обґрунтовано дійшов висновку, що відповідачем АТ «Костянтинівське АТП 11409» позивачці було відшкодовано витрати, пов`язані з похованням її чоловіка, а не моральна шкода, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки ОСОБА_1 (а.с. 105-16). З огляду на зазначене, посилання відповідача в апеляційній скарзі на відшкодування відповідачем ОСОБА_1 моральної шкоди і внаслідок чого вона не може мати майнових претензій не заслуговують на увагу.

Висновки суду обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновком суду щодо їх оцінки.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які спростували висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не може бути скасовано з одних ли-ше формальних міркувань, а також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Європейського суду з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповіда-ча АТ «Костянтинівське АТП 11409» підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відпові-дача АТ «Костянтинівське АТП 11409» без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції відшкодуванню не підля-гають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підпри-ємство 11409» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касацій-ному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосеред-ньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: Т.В. Космачевська

О.А. Мірута