СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1317/21
Провадження № 2/306/636/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі :

головуючого судді: Вінер Е.А.

з секретарем: Фалес Л.І.

з участю представника позивача : Качур В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сваляві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що позивач є власником будинку за адресою АДРЕСА_3 . За вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично в житловому будинку не проживає тривалий час. Реєстрація в будинку відповідача перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а тому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою : АДРЕСА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2021 року справу № 306/1317/21 (провадження № 2/306/636/21) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 12).

11 серпня 2021 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.16).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явилася в черговий раз, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином (а.с. 18,19,25), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами статті 391 Цивільного Кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.05.2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 258457910 від 26.05.2021 року (а.с. 8,9).

Відповідно до Акту № 82 про фактичне проживання (не проживання) особи від 23 липня 2021 року складеного комісією Свалявської територіальної громади при виконавчому комітеті Свалявської міської ради та за свідченнями сусідів стверджується, що ОСОБА_3 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_3 більше п"ятнадцяти років (а.с. 26).

Згідно відповіді начальника відділу "Центр надання адміністративних послуг" Свалявської міської ради за №197 від 06 серпня 2021 року громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 14).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенцію), а також Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції. Певна увага приділена у Конвенції правам людини, що пов`язані з житлом. Так, п. 1 ст. 8 Конвенції встановлює, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також статтею 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм житлом, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку.

Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Зі змісту статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до вимог ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, але в ній не проживає понад один рік, позивач не може в повній мірі користуватися майном.

Так, пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач зареєстрований в житловому будинку за адресою АДРЕСА_3 , проте не проживає понад п"ятнадцять років, а тому позов необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 95, 141, 265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 30, 47 Конституції України, ст. ст.16, 391 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2021 року.

СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ Е.А.Вінер