Справа № 209/3841/21
Провадження № 2-з/209/134/21
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2021 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Решетник Т.О., розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Третя особа - державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік Світлана Станіславівна, про визнання протиправними дій державного виконавця, визнання протиправною та скасування постанови/протоколу державного виконавця, визнання протиправним та скасування свідоцтва, виданого державним нотаріусом, визнання протиправним та скасування рішення державного нотаріуса, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у виконавчому провадженні, в рамках якого проводилась передача нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , стягувану - ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ».

2. Визнати протиправною та скасувати постанову/протокол державного виконавця Дніпровського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про передачу нерухомого майна, саме квартири АДРЕСА_1 , стягувану - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ійіціативи».

3. Визнати протиправним та скасувати акт про проведення електронних торгів з реалізації предмету іпотеки, затвердженого Дніпровським ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 27 грудня 2016 року.

4. Визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , посвідченого Державним нотаріусові Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Бурдік С.С. 27 грудня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1- 2912, бланк НВІ 528787.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік Світлани Станіславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33218854 від 27.12.2016 року, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зареєстровано право власності на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

6. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №18358059 на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

7. Стягнути з Відповідача-1 і Відповідача-2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою суду від 12.10.2021 року цивільний позов залишено без руху, також ухвалою від 12.10.2021 року позивачу повернуто заяву про забезпечення позову.

20.10.2021 представник позивача адвокат Лаврентьєв Є.О. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, на обґрунтування якої зазначає, що 03 грудня 2007 року між Позивачем та Акціонерним комерційним банком «ТАС- Комерцбанк» (код за ЄДРПОУ 19356840) було укладено кредитний договір №0316/1207/45-005, згідно умов якого (п.1.1.) Позивач отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 27100 доларів СІЛА на строк до 03.12.2037 року для купівлі житлової нерухомості. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 03.12.2007 року між Позивачем та Акціонерним комерційним банком «ТАС- Комерцбанк» (код за ЄДРПОУ 19356840) було укладено іпотечний договір №0316/1207/45-005-2-1, згідно умов якого (п.2) Позивач передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 . 21 жовтня 2019 року невідомі особи самовільно, всупереч встановленому законодавством порядку (зокрема, Законом України «Про виконавче провадження») примусово здійснили виселення Позивача з квартири шляхом пошкодження вхідних дверей у вказану квартиру, зміни замків, вивезення всього належного йому майна з квартири. Даний факт підтверджується Довідкою (вих.№46.2/13-9723 від 23.10.2019 року, виданою Дніпровським відділенням поліції Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. 22 жовтня 2019 року з цього приводу Позивач звернувся до Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради із заявою №36542096 про отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Того ж дня Позивач отримав інформаційну довідку №185673878, з якої дізнався про те, що 27.12.2016 року державним реєстратором - державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33218854, згідно якого здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру за новим власником - Відповідачем-2. Дані обставини підтверджуються інформаційною довідкою №185673878 від 22.10.2019 року Зазначені дії з боку Відповідача-2 дають підстави для розумних побоювань Позивача щодо вжиття Відповідачем-2 інших жорстких та незаконних заходів, стосовно нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що позивач має усі підстави побоюватись у подальшому ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду і вважає єдиним можливим засобом, передбаченим чинним законодавством, захисту своїх прав та майнових інтересів на даному етапі розгляду справи - забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Відповідача-2, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Вважає, що наміри Відповідача-2 здійснити дії щодо відчуження права власності на зазначену квартиру і нагальну необхідність у забезпеченні позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на нерухоме майно прямо свідчить факт звернення Відповідача-2 до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з заявою про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 209/3611/19. Враховуючи викладене просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до заяви, суд приходить до висновку, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За наведених положень ЦПК України обов`язковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи те, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на побоювання позивача щодо виникнення ускладнень або унеможливлення виконання рішення суду, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження заявлених в ній вимог, а матеріали, додані до позовної заяви, не дають можливості суду встановити власника нерухомого майна станом на дату подання позову та заяви про забезпечення позову, оскільки містять Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датовану 22.10.2019 року, як і пересвідчитись у наявності чи відсутності заборон відчуження об`єкта нерухомого майна здійснених під час розгляду цивільної справи № 209/3611/19 за позовом ОСОБА_1 з приводу того ж майна, на які посилається позивач.

Таким, чином, заявником не доведено наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову або його ефективний захист, також як і не доведено неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку що, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, з яких можливо було визначити співмірність заходів забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими позивачем вимогами, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2 ст.149 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд вважає заяву позивача про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Одночасно з цим, суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права повторно на будь-якій стадії розгляду справи звернутися до суду із заявою про забезпечення позову при наявності для цього обґрунтованих підстав та представлених доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Третя особа - державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік Світлана Станіславівна, про визнання протиправними дій державного виконавця, визнання протиправною та скасування постанови/протоколу державного виконавця, визнання протиправним та скасування свідоцтва, виданого державним нотаріусом, визнання протиправним та скасування рішення державного нотаріуса, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dn.dp.court.gov.ua/

Суддя Т.О. Решетник