Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1628/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2021 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Яблонської А.Ю.,

справа №677/1628/19,

учасники справи:

позивач Хмельницька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті,

відповідач ОСОБА_1 ,

предмет позову стягнення коштів,

прокурор Лелюк Т.В.,

представник відповідача Сидорук Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

встановив:

У провадженні Красилівського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 78580,80 грн плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, що еквівалентно 2448 євро. В обґрунтування позову прокурор посилається на здійснення Управлінням Укртрансбезпеки у Хмельницькій області 12.04.2018 року габаритно-вагового контролю (документальної перевірки) автомобіля (тягача) марки Freightliner модель FLD 120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки Heuser, модель 35, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено факт порушення, а саме: перевищення вагових параметрів за відсутності документу про внесення сплати за проїзд великовагових транспортних засобів, визначених ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Як на правову підставу позову, посилається на положення ст. 909 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 № 363, п. 6 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України.

Підставою звернення прокурора до суду з даним позовом зазначив порушення інтересів держави у сфері забезпечення безпеки перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, збереження автомобільних доріг від руйнування, наповнення доходної частини бюджету; спірні відносини з приводу відшкодування шкоди носять приватноправовий характер, а тому не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

При цьому, прокурором зазначено, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питання про стягнення коштів. Окрім того, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 21.03.2019 припинив підприємницьку діяльність.

Прокурор в судовому засідання просить закрити провадження у справі, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку із здійсненням відповідачем ОСОБА_1 підприємницької діяльності, який на договірних умовах здійснював перевезення вантажу 12.04.2018 року, під час якого допустив порушення ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Хмельницької області, незважаючи на припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності 21.03.2019, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленого 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Представник відповідача з приводу наявності підстав для задоволення клопотання прокурора покладається на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню і провадження по справі слід закрити, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення на перевірку від 06.04.2018 № 027460 працівниками управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області проведено рейдову перевірку додержання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами документального габаритно-вагового контролю на автодорозі Н-03 Житомир-Чернівці 169 км + 70 км працівниками управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області складено 12.04.2018 акт про перевищення транспортним засобом марки Freightliner модель FLD 120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки Heuser, модель 35, реєстраційний номер НОМЕР_2 нормативних вагових параметрів. В акті зафіксовано, що даний автомобіль суб`єкта, що перевіряється ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 , маршрут руху транспортних засобів із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування м. Старокостянтинів м. Тернопіль 160 км, найменування та вид вантажу мучка (відсів гранітний), та габаритні параметри вищезазначеного транспортного засобу: нормативно допустима повна маса 40000 кг, фактична повна маса 53840 кг, осьові навантаження, тонн: нормативно допустиме 11000/16000/16000, фактичне 4300/25420/24120 (а.с.11).

Відповідно до акту проведення перевірки додержання вимог законодавства на автомобільний транспортний під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.04.2018, даний автомобіль належить ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 ; водій здійснював перевезення вантажу на договірних умовах з м. Старокостянтинів до м. Тернопіль. Вантажовідправник- ПрАТ «Старокостянтинівський спеціалізований кар`єр», вантажоотримувач філія Вешкоберезовська ДБД (а.с.10).

Акти підписані посадовими особами, що провели перевірку, та водієм.

На підтвердження вказаного, до позовної заяви долучено копію направлення на перевірку № 027460 від 06.04.2018, вищевказані акти, довідку про результати здійснення габаритновагового контролю від 12.04.2018, розрахунок плати за проїзд від 12.04.2018 (а.с. 9-13), копію посвідчення водія ОСОБА_2 , копію технічного паспорту транспортного засобу, копію товарно-транспортної накладної (а.с.19-21).

Відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 09.01.2004 зареєстровано як фізичну особу-підприємця, який, в тому числі, здійснював такий вид діяльності, як код КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт» (дата запису 24.05.2005, номер запису: 0000364). Відповідно до вказаної інформації, ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, про що було зроблено запис 9000364, дата запису 21.03.2019 (а.с.23-24).

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 , будучи перевізником, здійснюючи 12.04.2018 перевезення вантажу довіреного йому відправником - ПрАТ «Старокостянтинівський спеціалізований кар`єр» до пункту призначення в м. Тернопіль, перевищив вагові параметри транспортного засобу марки Freightliner модель FLD 120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки Heuser, модель 35, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за відсутності документу про внесення сплати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину, у даному випадку - договору перевезення вантажу та наявність спору, що виник у зв`язку із здійсненням відповідачем господарської діяльності.

Як уже зазначалось, звертаючись із цим позовом, прокурор просив стягнути з відповідача плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування внаслідок порушення 12.04.2018 вимог ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність щодо перевезення вантажів вантажним автомобільним транспортом. При цьому прокурор зазначив, що ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15.05.2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, зазначений спір існує між позивачем - Хмельницькою окружною прокуратурою, яка діє в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, та фізичною особою підприємцем, яка припинила підприємницьку діяльність, проте зобов`язання якої продовжують існувати.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Оскільки спір виник щодо дотримання вимог законодавства під час здійснення суб`єктом господарювання господарської діяльності, то такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, і провадження по ній необхідно закрити, та роз`яснити позивачу в порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.ст. 4, 20, 45 ГПК України, п.2 ч. 2 ст. 200, ст. 222, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Провадження у справі № 677/1628/19 за позовом Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення коштів, закрити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України повідомити Хмельницьку окружну прокуратуру, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Хмельницької області.

Ухвала суду вступає в законну силу після спливу строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 27.10.2021.

СуддяР. В. Вознюк