ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2469/20

Головуючий у першій інстанції - Соловей В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1173/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області у складі судді Соловей В.В. від 08 червня 2021 року, місце ухвалення рішення смт.Козелець, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований і фактично проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини і син позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказувала, що матір дитини - відповідач по справі ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, проживає окремо від дитини, веде аморальний спосіб життя, не цікавиться життям сина та не утримує його, що в силу положень статті 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.06.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, залишено без задоволення. Судом попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання і утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судом покладено на Чернігівську міську раду контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо ОСОБА_3 . Зобов`язано Чернігівську міську раду надати ОСОБА_2 допомогу у здійсненні батьківських обов`язків щодо ОСОБА_3 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.06.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року є незаконним, необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю його висновків обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що протягом 10 місяців, з того часу, як відповідач залишила свого сина, дитина весь час проживає із позивачем, при цьому, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина ОСОБА_5 . Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не працює, джерелом доходів для неї є грошові кошти, які вона отримує на дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Доводи апеляційної скарги вказують, що після смерті сина позивача, який мав статус учасника АТО, ОСОБА_2 користується соціальними виплатами на дитину - ОСОБА_7 , при цьому, грошові кошти витрачає на себе. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач також має і інших дітей, але їх вихованням та утриманням не займається. Доводи апеляційної скарги стверджують, що діти відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до розпорядження Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області №124 від 26.05.2017 року, мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, вони проживають разом із матір`ю відповідача. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила обґрунтованість вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при розгляді даного спору по суті судом першої інстанції не були прийняті до уваги фактичні обставин справи, які свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Доводи апеляційної скарги стверджують про відсутність перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_5 , але ОСОБА_2 не піклується про дитину та не виявляє до сина відповідного інтересу. Апелянт звертає увагу на рішення Чернігівської міської ради №117 від 04.03.2021 року про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, апелянт ОСОБА_1 вказує на обґрунтованість заявлених позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Пирог Л.О. підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року.

У судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи - ОСОБА_12 підтримав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просив ухвалити судове рішення із врахуванням інтересів дитини.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №4449 від 25.09.2020 року (а.с.15), станом на 01.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З акту від 10.08.2020 року, складеного в присутності майстра відділу з обслуговування житлового фонду №1 Комунального підприємства "Новозаводське" Чернігівської міської ради (а.с.11), вбачається, що ОСОБА_3 , 2017 року народження зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2018 року і по теперішній час.

Відповідно до наказу №45 від 17.08.2020 року Служби у справах дітей Новозаводської районної у м.Чернігові ради (а.с.12), малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано до родини ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За інформацією КНП "Дитяча поліклініка №1" Чернігівської міської ради від 22.09.2020 року №01-17/907 (а.с.13), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом даного лікувального закладу з народження. За інформацією лікаря, з яким укладена декларація, на прийом до лікаря дитина приходила у супроводі матері, рекомендації лікарів виконуються не в повному обсязі.

Відповідно до інформації Чернігівського дошкільного навчального закладу №54 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 11.09.2020 року №46 (а.с.14), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступив до даного закладу з 04.09.2019 року. Дитина дуже мало відвідувала садочок, приводила і забирала його матір. 23.07.2020 року дитину до закладу дошкільної освіти №54 привела бабуся, яка повідомила, що ОСОБА_2 поїхала до м.Бердичева, де в неї є ще троє дітей, і вихованням дитини - ОСОБА_5 буде займатися бабуся. Хлопчик активний, товариський, розвивається згідно віку, володіє культурно-гігієнічними навичками, навичками самообслуговування, із задоволенням відвідує дитячий садок, доглянутий, вдягнутий чисто та охайно. Приводить і забирає дитину завжди вчасно бабуся, яка цікавиться його успіхами і життям, купує йому одяг, іграшки, необхідні речі. Онук дуже любить свою бабусю, а про матір ніколи не згадує. У дитячому закладі ОСОБА_2 більше не з`являлась.

З довідки Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області від 02.10.2020 року №Р-7467/124/49/8-2020 (а.с.16), вбачається, що ОСОБА_16 дійсно зверталась 11.09.2020 року до Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області з приводу встановлення місцезнаходження її невістки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . В ході проведення перевірки співробітниками ВКП ЧВП ГУНП в Чернігівській області було встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно розпорядження голови Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області №124 від 26.05.2017 року (а.с.43), з метою захисту прав та інтересів дітей, батьки яких позбавлені батьківських прав (рішення від 15.05.2017 року Бердичівського міськрайонного суду, справа № 274/766/17), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради "Про особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей" №117 від 04.03.2021 року (а.с.70) було затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з даним висновком (а.с.71-72), виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки-характеристики №02-14/405 від 19.03.2021 року, виданої селищним головою Деснянської селищної ради Козелецьного району Чернігівської області (а.с.73), за час проживання на території Деснянської селищної ради ОСОБА_2 зарекомендувала себе з позитивного боку. Скарг від сусідів та мешканців села не надходило. В порушенні громадського порядку не замічена. До адміністративної відповідальності в селищній раді не притягувалась. Компрматеріалів на ОСОБА_2 в селищній раді немає.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.06.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, залишено без задоволення. Судом попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання і утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судом покладено на Чернігівську міську раду контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо ОСОБА_3 . Зобов`язано Чернігівську міську раду надати ОСОБА_2 допомогу у здійсненні батьківських обов`язків щодо ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що протягом 10 місяців, з того часу, як відповідач залишила свого сина, дитина весь час проживає із позивачем, при цьому, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина ОСОБА_5 . Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не працює, джерелом доходів для неї є грошові кошти, які вона отримує на дітей - ОСОБА_17 та ОСОБА_7 . Доводи апеляційної скарги вказують, що після смерті сина позивача, який мав статус учасника АТО, ОСОБА_2 користується соціальними виплатами на дитину - ОСОБА_7 , при цьому, грошові кошти витрачає на себе. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач також має і інших дітей, але їх вихованням та утриманням не займається. Доводи апеляційної скарги стверджують, що діти відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до розпорядження Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області №124 від 26.05.2017 року, мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, вони проживають разом із матір`ю відповідача. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила обґрунтованість вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при розгляді даного спору по суті судом першої інстанції не були прийняті до уваги фактичні обставин справи, які свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Доводи апеляційної скарги стверджують про відсутність перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_5 , але ОСОБА_2 не піклується про дитину та не виявляє до сина відповідного інтересу. Апелянт звертає увагу на рішення Чернігівської міської ради №117 від 04.03.2021 року про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, апелянт ОСОБА_1 вказує на обґрунтованість заявлених позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року, виходячи із наступного.

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 8 Закону України ''Про охорону дитинства'', кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 статті 12 Закону України ''Про охорону дитинства'', виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Згідно роз`яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року ''Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав'', зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1-3), позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований і фактично проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини і син позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказувала, що матір дитини - відповідач по справі ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, проживає окремо від дитини, веде аморальний спосіб життя, не цікавиться життям сина та не утримує його, що в силу положень статті 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради "Про особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей" №117 від 04.03.2021 року (а.с.70) було затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з даним висновком (а.с.71-72), виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.5, ч.6 статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року, приймаючи до уваги документально підтверджені фактичні обставини справи, пояснення учасників судового розгляду даної справи, норми права, які регламентують спірні правовідносини, суд зазначив, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог заявленого позову про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, суд першої інстанції вказав, що відсутні правові підстави для позбавлення судом батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо її сина ОСОБА_3 , відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав за необхідне попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання і утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, суд першої інстанції у рішенні від 08.06.2021 року зазначив, що необхідно покласти на Чернігівську міську раду контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо ОСОБА_3 , та зобов`язати Чернігівську міську раду надати ОСОБА_2 допомогу у здійсненні батьківських обов`язків щодо ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги стверджують, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки даний висновок ґрунтується на належних фактах і доказах.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року, виходячи із наступного. У рішенні суду першої інстанції від 08.06.2021 року обгрунтовано зазначено, що даний висновок органу опіки та піклування не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої дитини.

Відповідно до довідки-характеристики №02-14/405 від 19.03.2021 року, виданої селищним головою Деснянської селищної ради Козелецьного району Чернігівської області (а.с.73), за час проживання на території Деснянської селищної ради ОСОБА_2 зарекомендувала себе з позитивного боку. Скарг від сусідів та мешканців села не надходило. В порушенні громадського порядку не замічена. До адміністративної відповідальності в селищній раді не притягувалась. Компрматеріалів на ОСОБА_2 в селищній раді немає.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 26.12.2018 року у справі №404/6391/16-ц, в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №641/2867/17-ц Верховним Судом зроблено висновки про те, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський Суд з прав людини у справі ''Хант проти України'' від 07.12.2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58).

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила обґрунтованість вимог заявленого позову.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року, виходячи із наступного. Виходячи із приписів статті 90 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів по справі. При цьому, згідно ч.1,ч.2,ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 08.06.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: