У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2021 року Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Гринчак О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд за кордон,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Дуня В.В., звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон, в якому просить суд надати громадянці Республіки Ірак ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком до 03 серпня 2024 року до наступних країн: Республіки Ірак, Єгипту, Туреччини, Болгарії, Хорватії, Канади, США, країн Південної, Східної та Південно-Східної Азії, країн Шенгенської угоди (повноправних членів Шенгенської зони, країн-асоційованих членів Шенгенської зони, країн-членів Європейського союзу, угода з якими ще не набула чинності, країн-членів Європейського союзу, в яких діють лише деякі Положення Шенгенської угоди, дії договору «Про скасування паспортного митного контролю між країнами Європейського союзу») з метою відпочинку та оздоровлення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2021 справу передано на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею з розгляду справи № 752/20129/21 визначено суддю Гринчак О.І.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. В ухвалі зазначалося, що позивач в позовній заяві вказує, що відповідач не виконує покладених законом на батьків обов`язків, не бере будь-якої участі у вихованні та утриманні доньок і всі питання вирішуються нею самостійно, відповідач не бажає надавати дозвіл на виїзд дітей за кордон з метою відпочинку та оздоровлення. Однак, в порушення процесуальних норм позивачка не зазначила доказів на підтвердження викладених обставини, а також доказів того, що відповідач не надає дозволу на виїзд дітей за кордон. Крім того, позивач в позовній заяві не вказала чи сплачує відповідач аліменти на утримання дітей та стан заборгованості такої сплати, в разі наявності відповідного рішення суду. Так само позивач не зазначила в позовній заяві чи існує висновок органу опіки та піклування чи рішення суду щодо визначення місця проживання дитини. Також із позовної заяви не вбачаються конкретні періоди багаторазового перебування дитини за межами України, адреса місця перебування дитини за межами України. До позовної заяви не додано доказів на підтвердження повернення дитини на територію України.

Представником позивача адвокатом Дунем В.В. подано нову редакцію позовної заяви, в якій недоліки первісної позовної заяви усунуто частково. Однак недоліки в частині зазначення конкретних періодів багаторазового перебування дітей за межами України, адреси місця перебування дітей за межами України, доказів на підтвердження повернення дітей на територію України не надано.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 дозвіл на виїзд за кордон дітей у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, із визначенням його початку й закінчення.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, рішення у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001).

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 185, 259-261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд за кордон - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак