Справа № 159/2743/20
Провадження № 2/159/48/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_6

до відповідачів:

Люблинецької селищної територіальної громади,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

Головного управління Держгеокадастру у Волинській області,

приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Мороз Людмили Костянтинівни

про визнання незаконним рішення Мощенської сільської ради, про визнання недійсними державного акта на право власності на земельну ділянку, свідоцтва про право власності, договору дарування земельної ділянки та про скасування державної реєстрації прав власності, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також на підставі договору дарування від 05.04.2012 є власником земельної ділянки площею 0,1050 га з кадастровим номером :01:002:0213, з цільовим призначенням для обслуговування цього будинку.

Раніше земельна ділянка належала його матері ОСОБА_7 на підставі рішення Мощенської сільської ради від 27.10.2011, а право власності посвідчувалось державним актом серії ЯК №087628, виданого Мощенською сільською радою 27.12.2011 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01662.

Власниками суміжних земельних ділянок площею 0,19 га та площею 0,06 га є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

У липні 2017 року під час виконання позивачем будівельних робіт між сторонами виник спір щодо меж земельних ділянок.

За наслідками поведеної кадастрової зйомки встановлено, що має місце накладення суміжних земельних ділянок, в результаті якої він незаконно позбавлений можливості використовувати частину належної йому земельної ділянки площею 75 кв.м.

Позивач зазначив, що з огляду на те, що земельна ділянка його матері була сформована раніше, накладення суміжних земельних ділянок є наслідком помилок допущених при виготовленні технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_2 загальною площею 0,25 га, з кадастровим номером :01:002:0240, яка рішенням Мощенської сільської ради від 27.02.2012 передана у власність ОСОБА_3 та яка згодом була розподілена на дві окремих площею 0,19 га та 0,06 га.

Оскільки відновлення спільної межі без коригування площі земельних ділянок, що належать відповідачам, неможливо, ОСОБА_6 просив захистити його право власності та :

- визнати незаконним рішення Мощенської сільської ради №18/3 (4) від 27.02.2012, в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельні ділянки та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_3 »,

- визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЯМ №495849 виданий ОСОБА_3 29.11.2012 на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:002:0240, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та скасувати його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю під №05712,

- визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_3 за №19809788, видане 01.04.2014 реєстраційною службою Ковельського міськрайонного управління юстиції на земельну ділянку площею 0,19 га з кадастровим номером :01:002:0297 за адресою АДРЕСА_3 та скасувати державну реєстрацію такого права за номером 5179844, проведену на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби за номером 12066126 від 01.04.2014,

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,06 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:002:0298, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Мороз Л.К. 23.07.2014, скасувати державну реєстрацію права власності за номером 6431245, реєстрація якого проведена на підставі рішення приватного нотаріуса Мороз Л.К. за номером 14641489 від 23.07.2014.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 заперечила права позивача на спірну земельну ділянку, обґрунтовуючи тим, що межі земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:002:0240, яка на підставі державного акту серії ЯМ № 495849 від 29.11.2012 належала ОСОБА_3 визначені за погодженням з ОСОБА_7 . Після поділу земельної ділянки у 2013 році її зовнішні межі не змінювались. Відповідачі добросовісно користуються земельними ділянками в межах, визначених правовстановлюючими документами, а тому в задоволенні позову просила відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спора приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Мороз Людмила Костянтинівна у письмових поясненнях у задоволенні позову просила відмовити.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Дзивульська Л.В. позов підтримала, мотивуючи тим, що частина земельної ділянки, яка на праві власності належить позивачу, неправомірно, без попереднього вилучення у його матері ОСОБА_7 , була передана у власність відповідачів. Площі та розміри накладення визначені у висновку судової земельно-технічної експертизи №19-03 від 19.03.2021. З огляду на те, що у задоволенні раніше заявлених позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою судами відмовлено, просила задовольнити позов та визнати недійсними первинний державний акт на ім`я ОСОБА_3 , а також наступні правовстановлюючі документів, на підставі яких переходило право власності до відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 , в суді дала показання як свідок та повідомила, що після смерті батьків успадкувала житловий будинок по АДРЕСА_2 та в порядку приватизації отримала у власність земельну ділянку, яка перебувала у їх користуванні, хоча фактично проживала в будинку з 1966 року. На час приватизації земельна ділянка ОСОБА_7 вже була огороджена, межа проходила від дороги до будівлі сараю по паркану, а далі по стіні сараю. Саме така спільна межа була погоджена сторонами як при приватизації земельної ділянки ОСОБА_7 , так і при приватизації земельної ділянки нею. Жодних непорозумінь між сторонами не було допоки у 2017 році позивач самовільно зайшов на територію їхнього домоволодіння та розпочав будівельні роботи по обслуговуванню сараю та паркану. Твердження позивача про захоплення частини його земельної ділянки вважає невиправданими, оскільки у фактичному користуванні ОСОБА_7 на час вселення в будинок по АДРЕСА_1 була земельна ділянка близько 0,09 га, за рішенням органу місцевого самоврядування у власність їй передано 0,10 га, натомість технічна документація та державний акт видані на 0,1050 га. Конфігурація та розмірі земельної ділянки позивача за правовстановлюючим документом в жодній точці не відповідають фактичному використанню, що на думку ОСОБА_3 свідчить про виготовлення технічної документації, на підставі якої видано державний акт на землю ОСОБА_7 , без фактичного виносу меж земельної ділянки в натурі.

Відповідач ОСОБА_2 в суді дала аналогічні показання, додатково пояснила, що проживає разом з ОСОБА_3 з 2007 року, межа із сусідом ОСОБА_7 з того часу не змінювалась та проходила по дерев`яному паркану та стіні сараю. У 2012 році позивач на місці дерев`яного паркану облаштував новий, який на даний час відображений у технічній документації.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ас.с.18 т.1) від 02.08.2018 позивач ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,1050 га з кадастровим номером :01:007:0213, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Право власності на земельну ділянку набуто позивачем на підставі договору дарування від 05.04.2012 (а.с.16 т.1).

Попереднім власником земельної ділянки згідно Державного акта на право власності на землю серії ЯК №087628, виданого Мощенською сільською радою 27.12.2011 на підставі рішення Мощенської сільської ради №563 від 27.10.2011, була мати позивача.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2009 (а.с.30 т.2), що видано нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори і зареєстровано в реєстрі за №2-988, відповідач ОСОБА_3 є власником успадкованого після смерті батька ОСОБА_8 житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

На підставі рішення Мощенської сільської ради від 08.12.2011 №14/3(4) розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування успадкованого житлового будинку.

Технічна документація розроблена ДП «Центр державного земельного кадастру», яке мало відповідну ліцензію на виконання геодезичних робіт АВ №521182 та на виконання землевпорядних робіт АВ №368762.

У кресленні перенесення меж земельної ділянки в натуру містяться графічні зображення, вказані її розміри та параметри.

По межі від Д до Е земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_7 .

Межа проходить по огорожі від точки Д до початку будівлі, а далі по стіні будівлі, розташованої на земельній ділянці ОСОБА_7 (а.с.211, 213 т.2).

Згідно акту встановлення меж від 08.02.2012 таж межа погоджена ОСОБА_7 .

Рішенням Мощенської сільської ради від 27.02.2012 №18/3(4) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності на земельні ділянки та надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку зокрема площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_4 з кадастровим номером :01:02:0240.

На підставі даного рішення ОСОБА_3 видано Державний акт на право власності на землю серії ЯМ №495849, зареєстрований в Книзі записів державних актів 29.11.2012.

Зазначену земельну ділянку згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки в натурі, розробленої Волинською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» Ковельський міськрайонний виробничий відділ, 2013р. (а.с.101-107 т.1) розподілено на дві земельні ділянки площею 0,19 га (кадастровий номер :01:02:0297) та 0,06 га (кадастровий номер :01:002:0298).

У технічній документації щодо поділу земельної ділянки відображені межі земельної ділянки, яка розподілена, межі новоутворених ділянок, наведена система координат розташування ділянок, визначені їх проміри.

Такі ж відомості містяться у поземельних книгах та обмінних файлах.

Межа із земельною ділянкою ОСОБА_7 ні в розмірах, ні в конфігурації не змінилась, що відображено також на планах земельних ділянок.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,19 га за адресою АДРЕСА_2 перебуває у власності ОСОБА_3 (а.с.50 т.1).

Земельній ділянці площею 0,06 га присвоєно адресний номер АДРЕСА_1 та на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2014 посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Мороз Л.К. передана ОСОБА_3 у власність ОСОБА_2 (а.с.94 т.2).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі користуються належними їм земельними ділянками згідно правовстановлюючих документів не порушуючи погодженої з ОСОБА_7 межі.

З повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10.08.2017 №22-29467/0/1-17 слідує, що в результаті перевірки відомостей про земельні ділянки у Державному земельному кадастрі та документації із землеустрою, яка стала підставою для внесення земельних ділянок до Державного земельного кадастру було виявлено, що в межах земельних ділянок з кадастровими номерами :01:002:0298 (власник ОСОБА_2 ) і :01:02:0297 (власник ОСОБА_3 ) виявлено розташування частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0213 (власник згідно даних Державного реєстру земель ОСОБА_7 , а на даний час ОСОБА_6 ).

Повідомлення про виявлення помилок у координатах поворотних точок меж їх земельних ділянок надіслано сторонам та роз`яснено порядок їх виправлення ( а.с.247 т.2).

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 19.03.2021 площа накладення земельної ділянки ОСОБА_6 за даними Державного земельного кадастру та земельної ділянки ОСОБА_3 в частині спільної межі становить 0,0048 га (48 кв.м). Площа накладення з земельною ділянкою ОСОБА_2 за даними Державного земельного кадастру становить 0,0027 га (27 кв.м).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2020 у справі №159/4666/19, яке набрало законної сили 23.04.2020 встановлено, що за даними актів встановлення та погодження меж суміжними землекористувачами, які містяться в технічній документації ОСОБА_7 , попереднього власника земельної ділянки, яка на даний час належить ОСОБА_6 , так в технічній документації відповідача ОСОБА_3 останні погодили суміжну межу. Помилки щодо меж земельних ділянок допущені під час перенесення інформації про земельні ділянки позивача та відповідачів з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру.

В судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_9 пояснив, що в межах проведеної експертизи та наявних повноважень він визначив площі та конфігурацію земельних ділянок сторін по фактичному використанню в межах існуючих огорож та відобразив на плані конфігурації земельних ділянок за даними Державного земельного кадастру.

Згідно плану, що є додатком до судової земельно-технічної експертизи №19-03 від 19.03.2021 (а.с.148-164 т.1) ОСОБА_6 фактично користується земельною ділянкою площею 0,1004 га. Конфігурація, площа, проміри, межі цієї ділянки на місцевості не відповідають межам визначеним правовстановлюючою та технічною документацією та є меншими на 46 кв.м. ніж за даними ДЗК.

Візуально на плані зображено зміщення земельної ділянки позивача за даними ДЗК в сторону відповідачів на площу 75 кв.м та на АДРЕСА_5 (як повідомив експерт приблизно до 40 кв.м.).

На запитання сторін про причини можливих помилок при визначенні координат земельних ділянок судовий експерт пояснив, що відповідь на дане питання належить до компетенції судової експертизи технічної документації із землеустрою, про яку сторони не заявляли.

За даними технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_7 в натурі (а.с.60-77 т.2) на підставі якої відомості про земельну ділянку внесені до Поземельної книги (а.с.94-112 т.2) встановлено, що вона розроблена за заявою ОСОБА_7 про встановлення меж земельної ділянки площею 0,1050 га та довідки Мощенської сільської ради №563 від 27.10.2011 про те, що на період до 01.01.2002 вона користувалась земельною ділянкою площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Держаний акт на право власності на землю ОСОБА_7 також виданий на підставі цієї ж довідки Мощенської сільської ради №563 від 27.10.2011 (відповідне рішення сільською радою не приймалось).

У технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право ОСОБА_7 на земельну ділянку (а.с.78-93 т.2) площа земельної ділянки вже зазначена 0,1060 га, вказаний той же кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0213, як підстава для розробки документації долучено рішення Мощенської сільської ради №19/1 від 05.12.1993 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян по Мощенській сільській раді згідно списку», в якому ОСОБА_7 під №160 отримала у власність «060 для особистого підсобного господарства, 025 присадибної ділянки, 001 під гараж, 086 приватизовані, 005 користування».

До видачі ОСОБА_7 у 2011 році Державного акту на право власності на землю площею 0,1050 га у зазначене рішення Мощенською сільською радою 08.10.2009 року за №30/11 (а.с.9 т.2) внесені уточнення, згідно яких під №25 ОСОБА_7 передано у власність для обслуговування житлового будинку 0,10 га.

Оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частиною першою статті 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд (стаття 79 ЗК України).

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина перша статті 79-1 ЗК України).

Відповідно до частин другої та третьої статті 152 (далі - ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, та застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 158 ЗК України).

У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом даного позову є вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність відповідача ОСОБА_3 земельної ділянки, як підстави виникнення права власності та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю відповідача ОСОБА_3 і наступних правовстановлюючих документів, на підставі яких відповідач ОСОБА_3 , ОСОБА_2 володіють суміжними з позивачем земельними ділянками, наслідком якого є припинення права власності відповідачів на земельні ділянки.

Свої вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що в результаті набуття ОСОБА_3 на підставі оскаржуваного рішення Мощенської сільської ради №18/3 (4) від 27.02.2012 права власності на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:002:0240, порушено його право на частину належної йому земельної ділянки загальною площею 75 кв.м. (27 кв.м. перебуває у власності ОСОБА_10 та 48 кв.м. у власності ОСОБА_3 ), яка мала би увійти у передану ОСОБА_7 на підставі Державного акту на землю ЯК №087628 від 27.12.2011 земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0213 площею 0,1050 га.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Судом встановлено, що всупереч даним земельно-кадастрової документації на підставі якої видана довідка Мощенської сільської ради №563 від 27.10.2011 (а.с. 184 т.2) про те, що в період до 01.01.2002 вона користувалась земельною ділянкою площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, та всупереч рішення Мощенської сільської ради №30/11 від 08.10.2009 (а.с.9 т.2) про передачу ОСОБА_7 у власність для обслуговування житлового будинку земельної ділянки площею 0,10 га., останній виготовлено технічну документацію із землеустрою та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1050 га.

Технічна документація із землеустрою, якою визначені розміри, конфігурація та проміри земельною ділянки для ОСОБА_7 площею 0,1050 га не затверджена органом місцевого самоврядування, як того вимагав чинний на час видачі державного акту на право власності на землю Порядок безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердж. постановою Кабінету Міністрів України

від 5 серпня 2009 р. N 844 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня2009 р. N 1112.

Цей Порядок визначав спрощену процедуру безоплатних оформлення та видачі громадянам України у 2009 та наступних роках державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів та ведення садівництва у розмірах, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (2768-14), після прийняття рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок зокрема органами місцевого самоврядування до 1 січня 2002 р. відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. N 15-92 (15-92) "Про приватизацію земельних ділянок" та Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 р. N 561-XII ( 561-12 ) (в редакції Закону України від 13 березня 1992 р.N 2196-XII).

Таким чином, ОСОБА_7 у власність передана земельна ділянка площею більшою ніж перебувала у її фактичному користуванні.

Згідно судової земельно - технічної експертизи №19-03 від 19.03.2021 у фактичному користуванні ОСОБА_6 на даний час перебуває земельна ділянка площею 0,1004 га., яка з усіх сторін огороджена.

ОСОБА_7 , як попередній власник земельної ділянки позивача, та відповідач ОСОБА_3 погодили спільну межу їх земельних ділянок. Відсутні докази її зміни.

Отже позивачем не доведено, що внаслідок оформлення за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_2 порушені реальні його права як землевласника, а тому позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу залишаються за ним.

Керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 21, 316, 317, 321, 391 ЦК України, статтями 78, 79, 79-1, 152, 158 ЗК України, статтями 2,4, 76-78, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач Люблинецька селищна територіальна громада, , смт.Люблинець вул.Незалежності, 51 Ковельського району Волинської області.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12.10.2021.

Головуючий Т. В. Денисюк