Провадження № 22-ц/811/1493/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Андріїв Г.М.,

третьої особи ОСОБА_2 , її представника -

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування розпорядження про негайне відібрання дитини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними і скасувати: розпорядження Галицької районної адміністрації №73 від 26.02.2020 року «Про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері - ОСОБА_4 та влаштування дитини в притулок для дітей «СуСД» ЛОДА за адресою: АДРЕСА_1 » та розпорядження Галицької районної адміністрації №79 від 03.03.2020 року про внесення змін у вказане розпорядження щодо зміни місця влаштування дитини: з притулку для дітей «СуСД» ЛОДА на Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради; розпорядження Галицької районної адміністрації від 20.03.2020 року №105 про надання малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та розпорядження Галицької районної адміністрації №189 від 07.07.2020 року про внесення змін до дати висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків: з 17.03.2009 року на 17.03.2020 рік.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку від неї відібрали на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 26.02.2020 року №73 з улаштуванням дитини в притулок для дітей «СуСД» Львівської обласної державної адміністрації (далі - ЛОДА) у АДРЕСА_1 , який, в подальшому, відповідно до розпорядження №79 від 03.03.2020 року, змінили на Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради.

Позивач вважає, що для негайного відібрання дитини не було визначених законом підстав, оскільки підставою для відібрання дитини із сім`ї вказано те, що психоемоційний стан і обстановка в родині можуть трактуватись як такі, що становлять небезпеку для подальшого психологічного та соціального благополуччя дитини, однак, позивач вважає такі висновки відповідача помилковими і нічим не підтвердженими.

Не погоджується позивач й з висновком відповідача про встановлення дитині статусу такої, що позбавлена батьківської опіки, у зв`язку з тривалою хворобою матері, яка не може виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки наявність у матері тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, не є безумовною підставою для відібрання дитини, адже дитина перебуває під опікою членів своєї сім`ї, зокрема, бабусі.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивач ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_1 , просять його скасувати, з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянти вважають, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність визначених законом підстав для негайного відібрання дитини, а висновки суду грунтуються лише на поясненнях відповідача про обставини справи, які містяться у відзиві на позовну заяву та в долучених ним документах.

Апелянти переконані, що відібрання дитини з сім`ї суперечить її інтересам, а тому для з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема, з`ясування думки самої малолітньої про її відношення до обставин відібрання, суд повинен був провести допит малолітньої в порядку статті 232 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторони позивача та третьої особи в підтримання апеляційних скарг, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

У справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява N 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§ 76).

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини.

Частиною першою статті 170 Сімейного кодексу (далі - СК) України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Частиною другою статті 170 СК України визначено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини (ч.3 ст.170 СК).

Положення частини першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає (ч.5 ст.170 СК).

Статтею 171 СК України закріплено право дитини бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Разом з тим, законом визначено повноваження суду постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3 ст.171 СК).

Пунктом 2.5 додатку №1 до рішення Львівської міської ради №977 від 01.11.2016 «Про затвердження Положень про районні адміністрації та їх структури» визначено, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради виконує функції органу опіки та піклування на території району.

Відповідно до п.4.64 додатку №1 до цього рішення, до повноважень районної адміністрації належить видача розпорядчих документів (розпоряджень, висновків, тощо) на виконання повноважень органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є матір`ю малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дитини, ОСОБА_4 , 1992 року народження, є інвалідом з дитинства 2-ої групи, перебуває на диспансерному обліку в психоневрологічному диспансері і за станом здоров`я не може опікуватися дитиною.

Відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Окрім матері, з дитиною проживає третя особа ОСОБА_2 , яка є бабусею малолітньої і здійснює за нею догляд.

Згідно з інформацією Комунального некомерційного підприємства (далі -КНП) «Львівська 1-а міська клінічна лікарня імені Князя Лева» від 25.02.2020 року, сім`я ОСОБА_4 перебуває під пильним наглядом сімейної служби та адміністрації лікарні, дитина перебуває в непростих умовах проживання, у зв`язку з психічним захворюванням членів сім`ї, що є загрозою для здоров`я дитини.

З 10.03.2017 року малолітня ОСОБА_5 перебувала на обліку дітей, які опинились в скрутних життєвих обставинах у відділі «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Жодного разу (07.06.2019, 15.08.2019, 27.08.2019, 30.10.2019, 20.11.2019, 21.11.2019, 18.12.2019 року) доступу до помешкання працівникам відділу «Служба у справах дітей» Галицького району, з метою обстеження умов проживання дитини та оцінки рівня безпеки дитини, не надано.

За інформацією навчального закладу Середньої загальноосвітньої школи №22 ім. В.Стефаника м. Львова, жовтень, листопад і грудень 2019 року супроводжувався постійними скандалами зі сторони родини сім`ї ОСОБА_4 , погрозами фізичної розправи з учнями класу, батьками, адміністрацією школи, класним керівником, вчителями, практичним психологом, соціальним педагогом. Родичі часто забували забрати дитину зі школи.

З роками, ситуація щодо відвідування дитиною навчального закладу погіршувалась: у 2-му класі дівчинка пропустила 24 навчальних дні без поважних причин, у 3-му класі - 65 навчальних днів через хворобу, а у першому семестрі 4-го класу - 44 навчальних днів через хворобу.

Через агресивну поведінку родини ОСОБА_4 адміністрація школи неодноразово викликала поліцію.

05.02.2020 року, за участю бабусі ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , представників Середньої загальноосвітньої школи №22 ім. В.Стефаника м. Львова, представників ЛМЦСССДМ на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради розглядалось питання неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_4 відносно своєї малолітньої доньки. Малолітня ОСОБА_5 повідомила, що психологічна обстановка в її сім`ї є некомфортною. Малолітня цікавилась номером телефону мобільної бригади з протидії домашньому насильству. Дитині рекомендовано отримати курс консультацій у психолога, оскільки її психоемоційний стан і обстановка в родині можуть трактуватися як такі, що становлять небезпеку для її подальшого психологічного та соціального благополуччя. Разом з тим, ОСОБА_2 не надала згоди на роботу психолога з дівчинкою.

Згідно з інформацією Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 26.02.2020 року на протязі 2019-2020 років на розгляді у працівників поліції перебувало 50 звернень, які стосувалися сім`ї ОСОБА_4 , що проживають на АДРЕСА_2 . Щодо можливого неналежного виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої ОСОБА_5 , на розгляді перебувало 10 звернень: від 16.02.2019, 30.05.2019, 12.08.2019, 20.08.2019, 25.10.2019, 27.11.2019, 27.11.2019, 11.12.2019, 11.12.2019, 31.01.2020.

Також, з інформації навчального закладу Середньої загальноосвітньої школи №22 ім. В.Стефаника м. Львова у листі директора школи від 17.02.2020 року №57 встановлено, що 16.02.2020 року (в неділю) малолітня ОСОБА_5 надіслала письмове повідомлення на мобільний телефон практичного психолога школи, про те, що більше так жити не може, вночі часто плаче, говорила про суїцид.

У зв`язку з отриманою інформацією, начальник відділу «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 26.02.2020 року звернулася в комісію з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з клопотанням щодо прийняття рішення про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері - ОСОБА_4 та влаштування дитини в притулок для дітей «Служби у справах дітей» Львівської обласної державної адміністрації за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, 17в.

За результатами розгляду, комісія рекомендувала голові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, видати розпорядження про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері - ОСОБА_4 та влаштувати дитину у притулок для дітей «Служби у справах дітей» Львівської обласної державної адміністрації за адресою: м. Львів, вул. Левандівська, 17В.

26.02.2020 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження №73 «Про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері - ОСОБА_4 та влаштування дитини в притулок для дітей «СуСД» ЛОДА за адресою: АДРЕСА_1 », до якого розпорядженням Галицької районної адміністрації №79 від 03.03.2020 року внесено зміни щодо визначення місця влаштування дитини: притулок для дітей «СуСД» ЛОДА замінено на Центр підтримки дітей при ліцеї «Просвіта» Львівської міської ради.

Підставою для негайного відібрання дитини від матері послугувало, в тому числі, й письмове повідомлення малолітньої ОСОБА_5 16.02.2020 року на мобільний телефон практичного психолога школи про можливість суїциду дитини.

Таким чином, у зв`язку з наявною у Служби в справах дітей Галицької районної адміністрації інформацією щодо умов проживання дитини, які орган опіки та піклування визнав небезпечними для психоемоційного стану дитини та її здоров`я, а також з урахуванням листа директора школи, в якому було зазначено про письмове повідомлення малолітньої про можливість суїциду дитини, Галицькою районною адміністрацією видано розпорядження про негайне відібрання дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність прийнятого відповідачем рішення про негайне відібрання дитини, оскільки, згідно отриманого повідомлення самої дитини, її життя та здоров`я було під загрозою.

Доказів, які б спростовували наведене, позивачем не подано, а тому посилання сторони позивача та третьої особи на неправдивість цієї інформації є безпідставними.

Доказом правильності прийнятого відповідачем рішення є й те, що 13.12.2020 року малолітня спробувала робити поріз на руках, демонструючи свій протест проти поведінки своїх родичів, що підтверджується доповідною запискою виховательки ОСОБА_8 від 15.12.2020 року на ім`я директора ліцею «Просвіта» та письмовими поясненнями самої дитини від 16.12.2020 року (а.с.42- 44).

За встановлених і наведених вище обставин справи та ураховуючи предмет спору, колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання сторони позивача про допит малолітньої ОСОБА_5 , визнавши за недоцільне заслуховувати думку дитини по питанню її негайного відібрання від матері.

Окрім того, необхідно зазначити, що відібрання дитини за рішенням органу опіки та піклування - це тимчасовий засіб захисту прав дитини, оскільки питання про відібрання дитини буде вирішуватись судом у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, який районна адміністрація подала до суду 05.03.2020 року.

Також судом першої інстанції встановлено, що 17.03.2020 року КНП ЛОР «Львівський психоневрологічний диспансер» видано висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків №701, згідно з яким ОСОБА_4 має високий ступінь втрати здоров`я, внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

На підставі вказаного висновку, відповідно до підпункту 9 п.24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року, Галицькою районною адміністрацією видано розпорядження від 20.03.2020 року №105 «Про надання малолітній ОСОБА_5 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування».

Відповідно до п.6 Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №981 від 18.11.2013 року, висновок ЛКК видається строково відповідно до перебігу хвороби та обмеження життєдіяльності і підлягає перегляду кожні півроку або у разі надходження заяви батька, матері щодо перегляду, яка розглядається протягом тижня.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що всі оскаржувані розпорядження прийняті Галицькою районною адміністрацією в межах наданих повноважень і підстав для скасування цих розпоряджень немає.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

У зв`язку з перебуванням суддів Копняк С.М. та Ніткевича А.В. у відпустці у період з 13 по 21 жовтня 2021 року включно, повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М.Копняк

А.В. Ніткевич