Справа № 457/733/14-ц
провадження №6/457/23/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Грицьківа В.Т.,

секретар судового засідання Ринда О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 66029608 з виконання виконавчого листа № 457/733/14ц, виданого 12.01.2015 року Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна". Згідно ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 26.11.2020 року у справі №457/733/14ц, стягувача у даному виконавчому провадженні замінено на його правонаступника - ТОВ "Вердикт капітал". Сума заборгованості складає 261153,30 швейцарських франків 30 рапенів та 3654,00 гривні.

08.07.2021 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження №66029608, яку рекомендованим листом направлено боржнику. Окрім цього, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, 08.07.2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення, про що боржник повідомлений належним чином.

08.07.2021 року та 01.09.2021 року приватним виконавцем на адресу боржника направлені виклики, якими зобов`язано боржника з`явитися до виконавця 15.07.2021року на 10.00 год. та 08.09.2021 на 10.00 год. та надати документи і відомості, згідно з зазначеним у викликах переліком.

Боржник у зазначений час та дату не з`явився та законні вимоги приватного виконавця не виконав, про що складено акт від 15.07.2021 року та 08.09.2021 року.

Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, місце знаходження якого встановити не вдалося, і який згідно постанови про розшук майна боржника від 08.07.2021 - перебуває у розшуку. Іншого ліквідного рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувана - недостатньо. Боржник офіційно ніде не працює, пенсію не отримує.

Приватний виконавець вважає, що ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні полягає у невиконанні ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема: утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань, покладених рішеннями суду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.441 ЦПК України, суд розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У поданні приватний виконавець просить суд розглядати у його відсутності, оскільки він не може з"явитися в судове засідання.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності приватного виконавця, без фіксування судового засідання технічними засобами згідно п. 6 ст. 187 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1997 року) кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) Європейський суд з прав людини застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон в зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто, лише в зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, який ухиляється від обов`язку виконання судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. знаходиться виконавче провадження № 66029608 з виконання виконавчого листа № 457/733/14ц, виданого 12.01.2015 року Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна". Згідно ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 26.11.2020 року у справі №457/733/14ц, стягувача у даному виконавчому провадженні замінено на його правонаступника, яким є ТОВ "Вердикт капітал". Сума заборгованості складає 261153,30 шв. франків 30 рапенів та 3654,00 гривні.

08.07.2021 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження №66029608, яку рекомендованим листом направлено боржнику. Окрім цього, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, 08.07.2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення, про що боржник повідомлений належним чином.

08.07.2021 року та 01.09.2021 року приватним виконавцем на адресу боржника направлені виклики, якими зобов`язано боржника з`явитися до виконавця 15.07.2021року на 10.00 год. та 08.09.2021 на 10.00 год. та надати документи і відомості, згідно з зазначеним у викликах переліком.

Боржник у зазначений час та дату не з`явився та законні вимоги приватного виконавця не виконав, про що складено акт від 15.07.2021 року та 08.09.2021 року.

Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, місце знаходження якого встановити не вдалося, і який згідно постанови про розшук майна боржника від 08.07.2021 - перебуває у розшуку. Іншого ліквідного рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувана - недостатньо. Боржник офіційно ніде не працює, пенсію не отримує.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів подання, приватний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі можливі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", які спрямовані на виконання рішення суду. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, умисно ухиляється від виконання, покладених на нього зобов`язань по сплаті боргу.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється виконавчою службою.

Згідно ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим поштовим відправленням.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику рекомендованим поштовим відправленням. В матеріалах справи відсутні докази і того, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про отримання ОСОБА_1 викликів приватного виконавця у матеріалах спарави відсутні, привід до боржника приватним виконавцем не застосовувався.

Наявність лише самої заборгованості не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, згідно довідки Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 з 2016 року кілька разів виїзджав з України та повертався. В останнє він перетнув кордон 31.08.2017 року у пункті пропуску Рава-Руська та до України не повернувся.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приватний виконавець у поданні посилається на правові висновки судів в аналогічних спорах по справах № 338/1744/15-ц, 2-535/11, 345/2250/18, 753/86/20.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У наведених приватним виконавцем у поданні справах № 338/1744/15-ц, 2-535/11, 345/2250/18, 753/86/20, рішення судів першої та другої інстанції не переглядались Верховним судом, тому наведена судова практика судом не приймається до уваги.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що приватний виконавець не вчинив усіх необхідних дій, передбачених законодавством, спрямованих на виконання судового рішення та факту ухилення боржником від виконання своїх зобов`язань, не довів. Приватним виконавцем не обґрунтовано та не підтверджено доказами необхідності застосування до ОСОБА_1 обмеження конституційних прав, а саме - тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.33 Конституції України, Закону України Про виконавче провадження, Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, ст.ст. 81, 247, 260-261, 441, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В. Т. Грицьків