Справа № 461/6895/17 Головуючий у 1 інстанції Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/789/20 Доповідач в 2-й інстанції Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 січня 2020 року в складі судді Стрельбицького В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про встановлення факту та визнання права власності,-

встановив:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування.

Вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

З весни 1997 року і до дня смерті вони зі ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як батько та син, він піклувався про ОСОБА_2 , вони проводили спільні обіди та вечері, святкували релігійні свята, позивач допомагав йому ліками, оплачував лікування.

Вважає, що оскільки він проживав із ОСОБА_2 більше як п`ять років однією сім`єю, у нього виникло право на спадкування майна після смерті останнього.

Просив встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 з весни 1997 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , з рішенням суду не погоджується.

В апеляційні скарзі зазначає, що покійний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 був одинокою людиною, крім позивача та членів його сім`ї інших родичів у нього не було. Зазначає, що на початках був у дружніх відносинах з ОСОБА_2 та з огляду на вік та стан здоров`я останнього, допомагав йому, а згодом він запропонував проживати однією сім`єю.

Відтак, з вересня 1997 року і до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , вони проживали спільно, як одна сім`я, батько та син.

Позивач стверджує, що допомагав поційному ліками, проводив спільні обіди та вечері, святкували релігійні свята, супроводжував його у лікувальних закладах, був особою, яка допомагала приймати рішення стосовно подальшого лікування.

ОСОБА_2 неодноразово пропонував укласти договір дарування чи заповіт, оскільки знав, що інших близьких людей у нього немає, однак таке питання було відкладено з тих підстав, що останній не був особою похилого віку, однак помер передчасно так і не розпорядившись майном.

Стверджує, що ОСОБА_2 сприймав його як сина, тому з врахування часу спільного проживання вважає себе єдиним спадкоємцем.

Разом з цим, звернувшись у нотаріальну контору, йому роз`яснено про необхідність звернення до суду для захисту своїх законних прав.

Покликається на те, що факт проживання однією сім`єю більше п`яти років до смерті спадкодавця підтверджується відповідними документами, які були надані суду, а також показаннями свідків.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

22.10.2021 на адресу апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про відмову від позову. Зазначає, що йому відомі та зрозумілі наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі, просить заяву прийняти та закрити провадження у справі.

Учасники справи позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , представник відповідача Львівської міської ради, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

В свою чергу, відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви чи клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Зубашевськийц Н.П., що підтверджується копією ордеру Серія ВС № 1049096 від 01.03.2021. У ордері зазначено, що договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються (а.с. 212).

Зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що статтями 13, 43 ЦПК України передбачено право учасника справи розпоряджатися своїми процесуальними права щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає за можливе прийняти відмову адвоката Зубашевського Н.П., як представника позивача ОСОБА_1 , від позовних вимог у даній справі.

Наслідки прийняття судом відмови від позову та закриття провадження у справі позивачу роз`яснено.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Прийняти відмову представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 від позовних вимог до Львівської міської ради про встановлення факту та визнання права власності.

Визнати нечинним рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 січня 2020 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про встановлення факту та визнання права власності закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 02 листопада 2021 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк