справа № 361/4368/21
провадження № 2/361/2856/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і ОСОБА_2 , зареєстрований 29 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 617, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на їхню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що 29 жовтня 2005 року вона та ОСОБА_2 уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею, перебуває на її утриманні та вихованні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач їй не надає, вихованням дочки він не займається. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя, відсутність між ними поваги та взаєморозуміння. З вересня 2018 року подружні стосунки між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов`язані, вона з дочкою проживає окремо, фактично їхня сім`я припинила своє існування. Вважає, що надання строку для примирення подружжя стан їхніх шлюбних відносин не виправить, оскільки вказані обставини продовжуються уже протягом тривалого часу, спроби примирення подружжя жодних позитивних результатів не принесли. Їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження є неможливим та суперечить її інтересам.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 6, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 617. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, примиритися подружжя не бажає. Їхня малолітня дочка на даний час проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки позивачу надає, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на малолітню дочку ОСОБА_5 в розмірі ј частки його заробітку (доходу), щомісячно.

За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарство не ведуть тривалий час проживають окремо, примиритися вони не бажають, суд дійшов висновку, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.

Домовленості щодо утримання батьком, який проживає окремо, малолітньої дочки між сторонами не досягнуто.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки позивачу не надає, позов визнав, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню і в частині вимог про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

При подачі позову ОСОБА_1 за вимогу про розірвання шлюбу сплатила судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № 26816 від 04 травня 2021 року.

Згідно із ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що за вимогу про розірвання шлюбу позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % сплаченого нею судового збору в розмірі 454 грн., така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються.

Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави (за вимогу про стягнення аліментів) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 206, 259, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 617.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Повернути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 % судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн., сплаченого нею згідно із квитанцією № 26816 від 04 травня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.