Справа № 276/444/21
Провадження по справі 6/276/17/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення у цивільній справі за позовом АТ «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Шморгуна О.П. звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 5 липня 2021 року у цивільній справі №276/444/21 за позовом АТ «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором рівними частинами на 12 місяців.

Вимоги заяви мотивовано тим, що боржник має скрутне матеріальне становище, на даний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, проживає та доглядає за хворим батьком ОСОБА_2 , 1930 р.н., який потребує цілодобового постійного нагляду, у зв`язку з чим він не має змоги влаштуватися на роботу.

Також, заявник зазначає, що немає можливості сплатити всю суму заборгованість одразу, оскільки значна частина коштів витрачається на ліки та медичне обстеження хворого батька , оплату житлово-комунальних послуг, продуктів харчування.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, заяву про розстрочення виконання рішення суду підтримує.

Представник стягувача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не прибув, в наданих до суду запереченнях зазначив, що обставини, на які посилається у своїй заяві боржник, не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, боржник є працездатним, кредитні правовідносини між сторонами тривають, що може призвести до виникнення нового боргу. Вважає, що в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду необхідно відмовити.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 5 липня 2021 року у цивільній справі №276/444/21 позов АТ «Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку грошові кошти у розмірі 9967,08 грн. та судові витрати в сумі 1905,52 грн.

Рішення суду набрало законної сили 5 серпня 2021 року.

19.08.2021 на примусове виконання вказаного вище рішення суду Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області представнику стягувача видано відповідний виконавчий лист.

Згідно ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України віл 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Тобто, підставою для розстрочення виконання рішення суду можуть бути обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В постанові Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435ЦПК України і ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в той же час, невиконання судових рішень нівелює принцип обов`язковості виконання судових рішень.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування.

Однак, заявником-боржником ОСОБА_1 не надано суду належних доказів на підтвердження його скрутного матеріального становища (довідка про доходи, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру транспортних засобів, копія трудової книжки тощо).

З долученої до заяви довідки Хорошівської районної філії Державного центру зайнятості №1884 від 09.08.2021 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 6 квітня 2021 року. Проте, дана довідка не містить відомостей про розмір отриманої заявником допомоги по безробіттю та взагалі не свідчить про матеріальний стан заявника. А доводи заявника щодо відсутності змоги влаштуватися на роботу, у зв`язку із цілодобовим доглядом за батьком, суперечать наданій ним же довідці про те, що він перебуває на обліку в центрі зайнятості, тобто згідно п.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є особою, яка шукає роботу.

Також заявником не надано доказів, що у подальшому, за наявності можливого застосування розстрочення виконання рішення суду, воно буде виконуватися та не обґрунтовано необхідність такої розстрочки саме строком на один рік.

Відтак суд вважає недоведеним, що майновий стан ОСОБА_1 є незадовільним, а тому з цієї підстави рішення суду не може бути розстрочене.

Посилання заявника на наявність у його батька хвороби також не підтверджено належними доказами, оскільки довідка старости Іршанської селищної ради від 06.08.2021 не є медичним документом, який може підтвердити тяжку хворобу батька заявника.

Крім цього, заявником також не надано суду доказів на підтвердження того, що захворювання його батька впливає на можливість виконання рішення суду, адже заявником не доведено, що ОСОБА_2 перебуває на утриманні заявника та за рахунок яких доходів. Доказів на підтвердження того, що витрати на ліки та медичне обстеження хворого батька, оплату житлово-комунальних послуг, продуктів харчування несе саме заявник-боржник ОСОБА_2 , суду надано не було.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про наявність обставин, що утруднюють виконання рішення суду, як то дані про суттєву зміну майнового стану боржника або його хворобу чи хворобу членів його сім`ї з моменту ухвалення рішення суду і до розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Зазначені вище обставини свідчить про те, що, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про наявність обставин, що утруднюють виконання рішення суду з моменту його ухвалення і до звернення боржника до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, наведені боржником обставини, не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення, тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішень суду.

Керуючись статтями 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 5 липня 2021 року у цивільній справі №276/444/21, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.О. Бобер