Справа № 307/3013/21
Провадження № 2-ві/307/3/21
У Х В А Л А

08 листопада 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого - судді Ніточко В.В., з участю секретаря судового засідання Голубка Н.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тячівського районного суду Закарпатської області Бряника М.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області (суддя Бряник) знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування малолітніх дітей.

Відповідач ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Тячівського районного суду Закарпатської області Брянику М.М., яка мотивована тим, що суддею незаконно відкрито провадження у справі, оскільки позовна заява підписана адвокатом Гримут Т.В., яка не мала повноважень на підписання позовної заяви від імені ОСОБА_2 . Окрім цього, відповідач зазначив, що представник позивача, адвокат Гримут Т.В., являється братовою помічника судді Бряника М.М., ОСОБА_3 , що на його думку створює конфлікт інтересів. Також, як на підставу для відводу головуючого судді, зазначає, що позивачка неодноразово йому хизувалася тим, що жінка головуючого по справі судді, ОСОБА_4, яка теж працює в суді, є її родичкою, так як баба позивачки і дружина судді Бряника М.М. родом із с. Руське Поле, мають близькі родинні стосунки, що свідчить про те, що суддя Бряник М.М. не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу через його заінтересованість в результаті розгляду справи та інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2021 року заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Тячівського районного суду Закарпатської області Бряника М.М. у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування малолітніх дітей визнано необґрунтованою, а питання про відвід вирішено передати для розгляду іншому судді у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 та ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2021 року заява про відвід головуючому по справі судді Брянику М.М. передана на розгляд судді Ніточко В.В.

Згідно з вимогами ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У зв`язку з наведеним, судом вирішено розглянути заяву в судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачається із заяви про відвід, підставою для відводу судді є те, що суддею Бряником М.М. незаконно відкрито провадження у справі, оскільки позовна заява підписана адвокатом Гримут Т.В., яка не мала повноважень на підписання позовної заяви від імені ОСОБА_2 . Окрім цього, відповідач зазначив, що представник позивача, адвокат Гримут Т.В., являється братовою помічника судді Бряника М.М., ОСОБА_3 , що на його думку створює конфлікт інтересів. Також, як на підставу для відводу головуючого судді, зазначає, що позивачка неодноразово йому хизувалася тим, що жінка головуючого по справі судді, ОСОБА_4, яка теж працює в суді, є її родичкою, так як баба позивачки і дружина судді Бряника М.М. родом із с. Руське Поле, мають близькі родинні стосунки.

Суд зазначає, що жодних доказів того, що дружина судді Бряника М.М. - ОСОБА_4 є родичкою позивача ОСОБА_2 , суду не подано.

Крім цього, ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того або іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Положення ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція), ратифікованої Україною 17.07.1997 року, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до положень статей 8, 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно п.1, 5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13 червня 2007 "Про незалежність судової влади" передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (19.05.2006 року) передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи і в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях "Делкурт проти Бельгії", "Пєрсак проти Бельгії" і "Де Куббер проти Бельгії", що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Так, відповідач ОСОБА_1 заявив, що суддею Бряником М.М. незаконно відкрито провадження у справі, оскільки позовна заява підписана адвокатом Гримут Т.В., яка не мала повноважень на підписання позовної заяви від імені ОСОБА_2 , та дружина головуючого по справі та позивач є родичами, тобто вважає, що порушене його право на безсторонній та неупереджений суд.

Наведена обставина, на думку суду, у розумінні ч. 1 ст. 36 ЦПК України, сама по собі не є підставою для задоволення заяви про відвід головуючому судді, однак зважаючи на те, що представник відповідача - адвокат Кохман М.В. в судовому засіданні 05 листопада 2021 року також підтримала заяву свого довірителя, то ця обставина у сукупності з іншими можуть викликати у сторонньої особи сумнів в неупередженості судді, який здійснює розгляд справи.

Суд припускає, що через наведений збіг обставин неупередженість судді у розгляді цього провадження дійсно може викликати сумніви у відповідача та/або у стороннього спостерігача, а тому вважає, що задля їх усунення, як у учасників провадження, так і у стороннього спостерігача, як тепер, так і в майбутньому, заяву відповідача слід задовольнити.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення достатніх гарантій для того щоб виключити сумнів щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, заява відповідача про відвід судді Бряника М.М. підлягає до задоволення.

Тому, керуючись ст. ст. 36-40, ч.2 ст.247 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву - задовольнити.

Відвести суддю Тячівського районного суду Закарпатської області Бряника Миколу Миколайовича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування малолітніх дітей, доручивши канцелярії Тячівського районного суду визначення іншого судді в порядку ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ніточко