ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2373/21 Номер провадження 22-ц/814/2262/21Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» про списання боргу за централізоване опалення,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі - ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») про списання боргу за централізоване опалення.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проживає у багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 , в якому ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з теплопостачання.

Позивач отримує субсидію на централізоване опалення квартири в розмірі 1993,00 грн, однак їй щомісяця необхідно доплачувати певну суму коштів, оскільки субсидія не перекриває вартості обсягу споживання нею теплової енергії, так як відповідач надає теплову енергію до їх будинку понад норму. В зв`язку з цим, позивач має заборгованість в розмірі 1686,00 грн.

Також вказано, що ОСОБА_1 має скрутне матеріальне становище, є інвалідом 2 групи та не має можливості за надані послуги з теплопостачання доплачувати до субсидії.

В позовній заяві також зазначено, що багатоквартирний житловий будинок, в якому проживає позивач, обладнано будинковим вузлом обліку теплової енергії, яким неможливо керувати обсяги теплової енергії, яка подається до будинку.

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» відмовило позивачу у задоволенні заяви про списання боргу за централізоване опалення.

Враховуючи вищевказане, з урахуванням доповнень до позовної заяви, позивач прохала визнати, що ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» у грудні 2020 року, у січні і у лютому 2021 року перевищив у будинку АДРЕСА_1 норму споживання теплової енергії; зобов`язати відповідача опалювати будинок АДРЕСА_1 , не перевищуючи норму споживання теплової енергії +18 градусів, тобто 0,0383 гігакалорій на метр опалювальної площі; зобов`язати відповідача списати з позивача борг за централізоване опалення в сумі 1686,00 грн; визнати, що борг за централізоване опалення в сумі 1686,00 грн є незаконним, бо відповідач порушив зобов`язання неналежним виконанням своїх обов`язків.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ОКВПТГ«Лубнитеплоенерго» про списання боргу за централізоване опалення відмовлено.

Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 рокуне погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохає рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 рокускасувати і на підставі статті 607 ЦК України скасувати борг за централізоване опалення в сумі 1686,00 грн, який з`явився не з вини позивача.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції не було застосовано норми права, які підлягали застосуванню в даних спірних правовідносинах.

Також судом першої інстанції не було враховано та досліджено докази, а саме рахунки за опалення та квитанції за оплату спожитих комунальних послуг, з яких вбачається, що відповідач перевищив норму споживання теплової енергії при здійсненні опалення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, тому нарахування плати за централізоване опалення проводиться відповідно до пункту 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», відповідно до якої у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири.

Нарахування за опалення споживачам, які мешкають у будинках, оснащених будинковими (комерційними) приладами обліку теплової енергії, залежать від обсягів теплової енергії, спожитої ними в розрахунковому місяці.

Також відповідачем зазначено, що позивач не зверталася до ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» з претензією щодо температурного режиму у її помешканні, також замір температури у квартирі позивача відповідачем не проводився, що підтверджується відповідним актом.

Відповідач прохав залишити оскаржуване судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Позивачем ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, що її подала.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від представника ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», в якому прохають розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 провести за відсутності представника відповідача.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами справи, що позивач проживає та є власником квартири АДРЕСА_2 , площа якої складає 60,80 м2 (а.с. 17-18)

Позивач отримує субсидію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», в межах соціального нормативу - 0,0383 Гкал на 1 кв. м. опалюваної площі на місяць в опалювальний період (а.с. 7).

Станом на 01 липня 2021 року по особовому рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 є заборгованість перед відповідачем за послугу централізованого опалення в сумі 1636,56 грн, яка виникла в грудні 2020 - лютому 2021 року.

Також встановлено, що в цей період позивач оплачувала послуги в межах суми наданої їй субсидії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06 серпня 2014 року - 1993,00 грн на місяць (а.с. 19).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1 обладнано вузлом обліку теплової енергії, що підтверджується актом вводу в експлуатацію будинкового вузла обліку теплової енергії, затверджений директором ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» 06 жовтня 2017 року (а.с. 24).

Позиція суду апеляційної інстанції

У відповідності до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Разом з тим, статтею 322 ЦК України закріплено правову норму, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Цей обов`язок кореспондується споживачу теплової енергії також вимогами пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується повідомленням про призначення субсидії.

В положенні про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення) зазначено, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія, за письмовим зверненням такої особи, поданим протягом трьох місяців після смерті одержувача.

Так в пункті 99 Положення передбачено, що якщо норми споживання комунальних послуг (або тарифи на послуги з централізованого опалення для населення), що затверджені органами місцевого самоврядування або іншими уповноваженими органами, є меншими, ніж соціальні нормативи з оплати комунальних послуг, що встановлені Кабінетом Міністрів України, для розрахунку житлових субсидій застосовуються у разі наявності засобів обліку - соціальні нормативи з оплати комунальних послуг, які встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту третього постанови Кабінету Міністрів України № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06 серпня 2014 року установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для послуги з постачання теплової енергії (для потреб централізованого або автономного опалення) та індивідуального опалення у разі використання теплової енергії для централізованого або автономного опалення - 0,0383 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період.

Отже, з вищевказаного вбачається, що показник 0,0383 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період - це є соціальним нормативом, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, а не нормою споживання теплової енергії, як зазначає позивач в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Разом з тим, в пункті 100 Положення передбачено, що житлова субсидія надається громадянам у грошовій готівковій формі шляхом перерахування структурним підрозділом з питань соціального захисту населення коштів на рахунок громадянина, якому призначено житлову субсидію, відкритий в уповноваженому банку, чи виплачується йому готівкою через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання.

Громадяни, яким надається житлова субсидія, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитих житлово-комунальних послуг.

З вищевказаного вбачається, що на споживача житлово-комунальних послуг покладається обов`язок сплати за фактично спожиті послуги в повному обсязі з врахуванням наданої субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що позивач, вказуючи на перевищення в будинку АДРЕСА_1 норми споживання теплової енергії не надала на підтвердження вказаного до суду належних та достатніх доказів, на підставі яких можливо б було встановити дійсні обставини справи. Тому враховуючи частину шосту статті 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту повинен насамперед слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу. Натомість позивач, звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, обрала неправильний спосіб захисту порушеного права, що є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову.

Щодо наданого відповідачем акту

Перегляд рішення суду першої інстанції в суді апеляційної інстанції відбувається з певними особливостями, передбаченими в Главі 1 Апеляційне провадження Розділу V Перегляд судових рішень.

Так, частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина друга статті 367 ЦПК України).

Враховуючи, що подаючи до суду апеляційної інстанції акт від 12 лютого 2021 року відповідач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, то колегія суддів позбавлена можливості досліджувати його при перегляді оскаржуваного судового рішення в порядку апеляційного провадження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 року- залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко