КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року місто Київ.

Справа 373/422/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14928/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

Суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 12 серпня 2021 року (ухвалене в складі судді Керекези Я.І., повний текст складено 16.08.2021 року)

в справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У березні 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 в розмірі 75235 грн 84 коп., в тому числі 69920 грн. 14 коп. заборгованості за договором та 5315 грн. 84 коп. 3% річних, сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп.

Посилається на те, що між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та відповідачем 30 червня 2012 року, шляхом підписання ОСОБА_1 заяви № 98113094, був укладений договір про надання та використання платіжної картки, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 11706 грн 30 коп. на строк 731 день, із 02 липня 2012 року по 02 липня 2014 року, із сплатою 0,01 % річних. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 21 січня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 69920 грн. 14 коп. в тому числі основний борг - 54518 грн. 89 коп., заборгованість за процентами - 14551 грн. 25 коп., плата за обслуговування - 850 грн. В зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, просить стягнути заборгованість за кредитним договром у вищевказаному розмірі та три відсотки річних в розмірі 5315 грн 84 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 12 серпня 2021 року позов Акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки № 100586433 року в розмірі 69920 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 14 копійок, в тому числі: основний борг 54518 грн. 89 коп., 14551 грн. 25 коп. заборгованості за процентами та 850 гривень плати за обслуговування.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» 5315 (п`ять тисяч триста п`ятнадцять) гривень 84 коп. 3% річних.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства БАНК ФОРВАРД» судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду 09.09.2021 року, відповідно до відмутки суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у розрахунку наданому позивачем не зазначено його обґрунтування та не надано доказів суми заборгованості, якщо вона існувала перед банком. Крім цього позивачем не надано доказів коли була надана банківська картка та строк її дії. Не надано доказів, і про те, чи видавалась інша банківська картка після червня 2015 року.

Вважає посилання суду на Умови неправомірними, оскільки на день подачі заяви про надання кредиту до банку 30.06.2012 року, такі Умови не існували, вони з`явилися лише після 03.08.2020 року, та із їх змістом на день подачі заяви відповідач ніяким чином ознайомитися не могла. Крім цього, із доданих банком розрахунків заборгованості неможливо прийти до висновку, яка ж сума заборгованості існувала на час останнього платежу проведеного відповідачем 12.02.2018 року, так як конкретного розрахунку позивач, при подачі позовної заяви, не навів, як це вимагається законодавством.

Звертає увагу на те, що після проведення скаржником останнього платежу, позивач знав про наявність заборгованості, але до суду з позовом звернувся в кінці березня 2021 року, а тому пропустив строк позовної давності, передбачений ст. 267 ЦК України. Про те, що позивач пропустив строки позовної давності свідчать також ті обставини, що він звертався до приватного нотаріуса по питанню вчинення нотаріального напису для примусового стягнення коштів через приватного виконавця.

11 жовтня 2021 року представником АТ «Банк Форвард»подано відзив на апеляційну скаргу, обґрунтований тим, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню оскільки Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12.08.2021 року постановлено із дотримання норм процесуального і матеріального права, повним, всебічним дослідженням доказів і встановленням всіх обставин у справі.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Зміна, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2012 року відповідач ОСОБА_1 звернулася із заявою № 98113094 до Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт» (а.с.7-8) про укладення Договору про надання та використання платіжної картки.

Із копії Статуту Акціонерного товариства «Банк Форвард» (а.с.87-89), затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Банк Форвард» № 4 від 03 вересня 2018 року, вбачається, що АБ «Банк Форвард» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард», яке, в свою чергу, було правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт».

11 жовтня 2012 року Банк акцептував пропозицію відповідача і уклав із ним Договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 , шляхом відкриття Клієнту поточного рахунку № НОМЕР_2 та випустив на ім`я Клієнта платіжну картку.

Таким чином між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Руский Стандарт» укладений Договір про надання та використання платіжної картки № 100586433, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 11706 грн 30 коп. на строк 731 день, із 02 липня 2012 року по 02 липня 2014 року, із сплатою 0,01 % річних.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі.

З виписки з особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що рух коштів по рахунку, в тому числі отримання кредитних коштів, часткове їх погашення здійснювалося до 11.06.2018.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, 10 червня 2018 року (повторно 08 жовтня 2018 року) на адресу відповідача був направлений заключний рахунок-виписка із вимогою до 10 липня 2018 року погасити заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 69920 грн 14 коп., яка складається із:

- основного боргу - 54518 грн. 89 коп.,

- заборгованості за процентами - 14551 грн. 25 коп.;

- плати за обслуговування - 850 грн 00 коп. (а.с.85).

Із копії поштового повідомлення (а.с.86) вбачається, що вимога була отримана відповідачем, про що свідчить її підпис на ньому.

Крім того, представником відповідача подано до суду копію рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2020 року по справі № 373/2204/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с.115-119). Рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

Даним рішенням було визнано таким, що не підлягає до виконання, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною 20 вересня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 544, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 69920 грн 14 коп., 850 грн за вчинення виконавчого напису, а всього 70770 грн 14 коп.

Відповідно до постанови Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 17 серпня 2020 року виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 544, виданого 20 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М., про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 70770 грн 14 коп. закінчено в зв`язку із надходженням вищезазначеного рішення суду (а.с.114).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 69920 грн. 14 коп.10 червня 2020 року на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором до 10 липня 2018 року. В зв`язку із невиконанням відповідачем даної вимоги, банком, який має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, правомірно з 11 липня 2018 року було здійснено нарахування трьох процентів річних від простроченої суми, розмір яких за весь час прострочення становить 5315 грн. 84 коп. Тому суд вважав, що з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» належить стягнути заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки № 100586433 року в розмірі 69920 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 14 копійок, в тому числі: основний борг 54518 грн. 89 коп., 14551 грн. 25 коп. заборгованості за процентами та 850 гривень плати за обслуговування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц, вбачається, що за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Згідно п.2.2 Умов надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Руский стандарт» (далі - Умов) договір укладається одним з наступних способів:

2.2.1. шляхом підписання Клієнтом і Банком двостороннього документа на паперовому носії. У цьому випадку Договір вважається укладеним з дати його підписання Сторонами та скріплення печаткою Банку;

2.2.2. шляхом акценту Банком пропозиції (оферти) укласти Договір , що міститься в Заяві Клієнта. У цьому випадку Договір вважається укладеним з дати акцепту Банком Заяви (оферти) Клієнта. Акцептом Банком Заяви (оферти) є дії Банку з відкриття Клієнту Рахунку.

Відповідно до п.2.20 Умов договір діє до повного погашення Заборгованості Клієнтом на підставі виставленого Клієнту Банком Заключного Рахунку-виписки (у випадку її виставлення Банком).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.3.2 Умов на залишок грошових коштів на Рахунку Банк нараховує проценти, якщо це передбачено Тарифами. Проценти нараховуються щомісячно, виходячи з розрахунку фактичного залишку коштів на кінець дня.

Згідно п.3.3 Умов за здійснення Операцій по Рахунку та інші послуги, що надаються Банком Клієнту за Договором, Банк стягує із Клієнта плату та комісійну винагороду в порядку й розмірі, передбаченому Договором, шляхом договірного списання Банком суми плати з Рахунку.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно п.4.1 Умов заборгованість Клієнта перед Банком виникає в результаті:

4.1.1. надання Банком Клієнту Кредиту;

4.1.2. нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування Кредитом;

4.1.3. нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом;

4.1.4. виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором (у тому числі Тарифами та/або Умовами).

Відповідно до п.4.18 Умов з метою погашення Клієнтом Заборгованості Банк виставляє Клієнту Заключний Рахунок-виписку. Погашення заборгованості повинно бути здійснене Клієнтом у строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів від дня виставлення Заключного Рахунку-виписки. Днем виставлення Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки є день його формування і направлення Клієнту.

Районний суд вірно виходив з того, що надані позивачем докази дають підстави вважати доведеним факт укладення між банком та відповідачем кредитного договору, на виконання якого позичальником були отримані кошти на платіжну картку, користування відповідачем кредитними коштами та невиконання належним чином умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 21 січня 2021 року становить 69920 грн 14 коп., в тому числі основний борг - 54518 грн. 89 коп., заборгованість за процентами - 14551 грн. 25 коп., плата за обслуговування - 850 грн.

Суд вірно не взяв до уваги пояснення представника відповідача та відповідача про те, що з червня 2015 року ОСОБА_1 кредитною карткою не користувалася в зв`язку з її заблокуванням. Дане твердження спростовується випискою із карткового рахунку відповідача, відповідно до якого рух коштів відбувався до червня 2018 року, зокрема і часткове погашення кредитної заборгованості, в сукупності з відсутністю доказів звернення відповідача з відповідними заявами до банку або правоохоронних органів з приводу заблокування її кредитної картки та шахрайських дій з боку третіх осіб.

Колегія суддів , відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що у розрахунку наданому позивачем не зазначено його обґрунтування та не надано доказів суми заборгованості, так як на спростування наданого позивачем розрахунку, відповідачка власного розрахунку суду не подала та не навела конкретних доводів в чому полягає неправильність розрахунку позивача. Також відповідач не надала суду квитанцій з яких можна було б встановити коли і в якому розмірі вона повернула кредит.

Доводи відповідача про недоведеність позивачем строку дії картки, а також доводи про те, що на час подачі заяви 30.06.2012 року, не існувало умов, на які посилався позивач, колегія відхиляє з огляду на наступне.

Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого стало Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» із ОСОБА_1 був укладений Договір про надання та використання платіжної картки № 100586433 наступним чином.

30.06.2012 р. Відповідач звернувся до Банку із підписаною ним Заявою № 98113094 (далі - Заява,) для отримання споживчого кредиту на товар, найменування, марка та модель якого вказано в інформаційному блоці такої Заяви. Окрім цього дана Заява у п. З містить пропозицію (оферту) для укладення Договору про картку зі строком на відповідь на таку пропозицію - вісімнадцять місяців (п.6.2 Заяви). 11.10.2012 року дана оферта (пропозиція на укладення Договору про картку) була акцептована Банком і відкрито на ім`я відповідача рахунок № НОМЕР_2 . Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа (у даному випадку Банк), яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, наслідком акцепту (прийняття) Банком оферти (пропозиції), викладеної в п. 1 Заяви Відповідача, став факт укладення Договору про картку.

Відповідно до п. 3 підписаної Відповідачем Заяви, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по карткам Банку (далі - Тарифи) та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку (далі - Умови по карткам). Відповідно до п. 8 Заяви. Клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку є Умови по карткам та Тарифи, з якими він ознайомлений . повністю з ними згоден. їх зміст розуміє та положень яких зобов`язується дотримуватись.

Так в умовах зазначено, що Банк має право ініціювати внесення змін в Умови та/або Тарифи, про що повідомляє клієнта не пізніше, ніж за 10 днів до запланованої дати таких змін. Свою пропозицію про внесення змін до Умов та/або Тарифів Банк повідомляє будь-яким з наступних способів: 1) шляхом розміщення друкованих екземплярів нових редакцій Умов та/або Тарифів, розпорядчих документів Банку на інформаційних стендах за місцем перебування Банку і його підрозділів; 2) шляхом розміщення електронних версій нових редакцій Умов та/або Тарифів, розпорядчих документів Банку у мережі Інтернет на веб-сайті Банку. Повідомлення клієнта вищезазначеними способами прирівнюється до отримання ним пропозиції Банку про внесення змін до Умов та/або Тарифів. Якщо клієнт, який отримав пропозицію про внесення змін до Умов та/або Тарифів продовжує користуватися рахунком та карткою, такі дії засвідчують його згоду про внесення змін. З метою підтримки належного ступеня інформованості клієнта щодо чинних редакцій Умов та/або Тарифів, у тому числі, гарантованого ознайомлення клієнта з пропозиціями про внесення змін в Умови та/або Тарифи, клієнт зобов`язаний регулярно звертатися в Банк за одержанням відомостей про будь-які пропозиції внесення змін (пп.2.11-2.14, 2.17 Умов)

Згідно Умов по карткам (п.2.20), Договір діє до повного погашення заборгованості клієнтом на підставі виставленого Банком Заключного рахунку-виписки. При цьому, закінчення терміну дії картки не означає закінчення дії Договору (п. 12.1).

Відповідно до п. 8.16 Умов по картках (далі - Умови), Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення клієнту Заключного рахунку-виписки - документу, що містить вимогу Банку до клієнта про повне погашення ним всієї заборгованості за Договором про картку ( п. 1.15 Умов). Сума, вказана в Заключному рахунку-виписці, є повною сумою заборгованості на дату його виставлення клієнту і належить до сплати ( п. 4.19 Умов) здійснюється шляхом розміщення клієнтом грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення заборгованості.

Отже, закінчення терміну кредитування визначено моментом вимоги у спосіб, передбачений п.п. 2.20, 4.18, 8.9, 8.16 Умов по карткам, за яким договір діє до повного погашення заборгованості на підставі виставленого клієнту Заключного рахунку-виписки. Погашення заборгованості повинно бути здійснене клієнтом у строк не пізніше 30-ти календарних днів від дня виставлення Заключного рахунку-виписки. Днем виставлення Заключного рахунку-виписки є день його формування та направлення клієнту ( в даному випадку 10.06.2018р.). Саме цим кінцевим терміном (10.06.2018 + 30 днів) обмежуються нарахування Банком процентів за користування кредитними коштами, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Відповідно до п 2.2.2. Умов по карткам, Договір укладається шляхом акцепту Банком пропозиції (оферти) укласти Договір, що міститься в Заяві Клієнта. У цьому випадку Договір вважається укладеним з дати акцепту Банком Заяви (оферти) Клієнта. Акцептом Банком Заяви (оферти) є дії Банку з відкриття Клієнту Рахунку. При цьому Договір буде вважатися укладеним з дати акцепту Банком пропозиції (оферти) Клієнта, незалежно від того, чи було передбачене даним пунктом повідомлення та чи було таке повідомлення відправлене Банком, а якщо таке повідомлення було відправлене Банком - та незалежно від того, чи було таке повідомлення отримане Клієнтом, або, з будь-яких причин, було отримане Клієнтом пізніше вказаного в Заяві строку (якщо в Заяві був обумовлений такий строк).

Судом встановлено, що позивачем дотримано порядку повідомлення відповідача про зміну умов, який був передбачений договором.

Доводи про пропуск позивачем строку позовної давності не ґрунтуються на умовах договору.

Згідно з п 2.20 Умов по карткам Договір діє до повного погашення Заборгованості Клієнтом на підставі виставленого Клієнту Банком Заключного Рахунку-виписки (у випадку її виставлення Банком), або припиняє свою дію у випадку припинення трудових правовідносин між Клієнтом і Компанією, але не раніше повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань перед Банком, якщо інше не передбачено даними Умовами (погашення Заборгованості Клієнтом добровільно, без виставлення Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки, дію Договору не припиняє, якщо інше не передбачено даними Умовами).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до Вимоги, боржник мав сплатити заборгованість до 10.07.2018 року. Отже, перебіг позовної давності починається з 11.07.2018 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Отже, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем дати оплати Клієнтом Заключної вимоги, згідно строків, встановлених Умовами. Таким чином , нарахування 3% річних відбулося з додержанням вимог законодавства. А посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем пропущено строки позовної давності передбачені ст. 267 ЦК України є безпідставними.

Посилання скаржника на те, що останній платіж по картці був зроблений в лютому 2018 року, спростовується випискою по її рахунку, з якої вбачається, що остання оплата по картці мала місце в червні 2018 року, а тому звернувшись до суду в березні 2021 року позивач строки не пропустив.

Факт звернення позивача до приватного нотаріуса щодо стягнення заборгованості за зазначеним в позові кредитним договором, вчинення останнім виконавчого напису та визнання його рішенням суду таким, що не підлягає до виконання, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, зважаючи на норми ст.ст. 4, 5 ЦПК України, не ідентичністю підстав можливості визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, та підстав відмови в задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином при постановлені оскаржуваного рішення дані обставини в повній мірі були досліджені районним судом.

Доводи скарги про недоведеність факту надання в кредит коштів, зазначених в розрахунку, а також недоведеність факту користування відповідачем кредитними коштами також є безпідставні

За приписами п.п. 3,6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч.ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положення визначено, що інформація, яка міститься на первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Згідно пункту 5.4 цього Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом дня та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому виписки, надані Банком є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 58-59 ЩІК України та підтверджують те, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, наданими Банком.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині, що оскаржувалося, без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн); справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 12 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик