Справа № 459/5025/13-ц
Провадження № 2/459/29/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Новосада М.Д.

з участю: секретаря судового засідання Канюки В.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 з участю органу опіки та піклування Виконавчого комітету Червоноградської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2001, який було розірвано рішенням суду від 02.07.2013. Вказав, що діти проживають з ним. Відповідачка не надає коштів на їх утримання, не цікавиться їхнім станом здоров`я, не навідує, не бере участь в їх вихованні, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ними. Вважає, що вона не виконує свої батьківські обов`язки щодо дітей.

Справа перебувала у провадженні судді Грабовського В.В..

27.02.2014 по даній справі було винесено заочне рішення, яким ОСОБА_9 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.04.2018 відповідачка подала заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 21.08.2018 задоволено заяву відповідачки та рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27.02.2014 року у справі № 459/5025/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , з участю органу опіки та піклування Виконавчого комітету Червоноградської міської ради, про позбавлення батьківських прав вирішено скасувати.

Справа перебувала у провадженні судді Рудакова Д.І. та 19.11.2018 у зв`язку із закінченням повноважень судді шляхом автоматичного розподілу передана судді Новосаду М.Д..

29.12.2018 представник третьої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області подала витяг з рішення виконавчого комітету від 26.12.2018 №245 про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

22.08.2019 підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили позов задовольнити. Вказали, що відповідачка неналежно відносилась до своїх батьківських обов`язків, залишила дітей проживати з батьком, виїхала на постійне місце проживання за межі міста, не спілкувалась тривалий час із дітьми, не цікавилась ними.

Відповідачка та її представник позов заперечили.

Представник відповідачки вказала, що відповідачка бажала налагодити зв`язок із синами, однак позивач чинив перешкоди у спілкуванні із дітьми. З даного приводу зверталась в поліцію. Відповідачка не зверталась в орган опіки, так як проживала в Москві та в Києві, і була територіально віддалена.

Відповідачка суду пояснила, що перебувала у стосунках з позивачем з 19 років, після одруження займалась побутом та дітьми. Позивач неодноразово застосовував щодо неї фізичне насильство. Вони часто розходили. У 2013 році вона покинула територію України, так як потребувала оперативного втручання після ДТП. З дітьми спілкувалась в телефонному режимі. У 2018 році вона повернулась в Україну та вживає заходів налагодити спілкування з синами. Так як проживає в Київській області, то не зверталась в орган опіки та піклування з приводу побачень з дітьми. Позивач чинить їй перешкоди в цьому. На даний час вона не має матеріальної можливості утримувати дітей. Вона зараз працює, переїхала у м.Червоноград та готова погасити заборгованість по аліментах на дітей. Вважає, що позивач налаштував дітей проти неї.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області подала заяву про розгляд справи у її відсутності, надала витяг з рішення виконавчого комітету від 26.12.2018 про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, вказала, що його підтримує (а.с.228 т.1).

Вислухавши пояснення учасників,оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Сторони є колишнім подружжям та перебували у шлюбі, який був зареєстрований 26.04.2011 року.

Від подружнього життя у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.03.2004 року; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.07.2009 року; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.07.2009 року.

Відповідно до копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02.07.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розірвано. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком Сіледчик Василем Васильовичем.

Згідно з довідкою Дошкільного навчального закладу ясла-садок № 7 від 15.10.2013 року № 01-08/125, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 дійсно відвідували даний заклад з 12.10.2009. Мама ОСОБА_9 не приймала участі у вихованні синів і протягом 2013 року не відвідувала їх у дитячому садку.

Відповідно до довідки № 01-09/2012 року виданої Червоноградською СШ І-ІІІ ступеня № 8, ОСОБА_6 навчався на той час у 4-В класі, мама ОСОБА_9 з 2013 року навчанням сина не цікавиться, на батьківських зборах не була присутня.

Станом на 21.05.2018 діти сторін навчались у Червоноградській загальноосвітній школі №1, мати жодного разу не навідувала ні батьківські збори, ні свята, не цікавилась їх успішністю, що підтверджується копією повідомлення з навчального закладу (а.с.95 т.1).

З повідомлення КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Червонограда» від 22.05.2018 встановлено, що згідно історій розвитку дітей до закладу охорони здоров`я до 2009 року зверталась мама, а з 2011 року батько ОСОБА_1 (а.с.96 т.1).

Відповідно до акта від 01.10.2013 року №433, складеного комісією КП «Червонограджитлокомунсервіс» ЖЕД № 3, відповідачка була зареєстрована по АДРЕСА_1 , де також був зареєстрований позивач та діти, на той час по даній адресі не проживала.

Позивач не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, що підтверджується довідками від 17.05.2018 (а.с.97 т.1).

Згідно з витягом з рішення № 245 від 26.12.2018 виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним (а.с.205 т.1).

Крім того, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.12.2013 з відповідачки стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини з усіх видів її доходів щомісячно до повноліття дітей , але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 18 вересня 2013 року.

Рішення набрало законної сили 18.02.2014 та на його підставі було видано виконавчий лист.

Згідно із розрахунками Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби станом на 31.12.2017 за відповідачкою утворилась заборгованість по аліментах у розмірі 97643,05 грн., станом на 04.12.2019 191181,41 грн. (а.с.243 т.1).

Відповідачка оголошувалась в розшук з приводу невиконання рішення суду про стягнення аліментів, що підтверджується копією ухвали суду від 19.09.2019 (а.с.244 т.1).

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 07.11.2018 на відповідачку було накладено штраф за ч.1 ст.183-1 КУпАП за несплату аліментів (а.с.250 т.1).

Крім того відносно неї було порушено кримінальне провадження щодо несплати аліментів у значному розмірі за ознаками ч.1 ст.164 КК України (а.с.245,246-248 т.1).

Відповідачка не перебувала на обліку в наркологічному закладі, наркотичних речовин в її організмі не виявлено, що підтверджується лікарським свідоцтвом про стан здоров`я від 13.01.2018, довідкою хіміко-токсикологічного дослідження від 28.12.107 (а.с.173,175 т.1).

Остання змінила прізвище та ім`я з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , тривалий час проживала на території Російської Федерації.

27.03.2015 відповідачка у Російській Федерації уклала другий шлюб із ОСОБА_11 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_12 (а.с.183,184 т.1).

Вказаний вище шлюб розірвано, неповнолітня дочка відповідачки Серафима проживає із батьком ОСОБА_11 в м.Москва Російської Федерації, що підтверджується апеляційним рішенням Московського міського суду від 14.12.2018 (а.с.251-254 т.1).

Довідкою від 30.11.2018 стверджується, що відповідачка не притягувалась до кримінальної відповідальності на території України (а.с.225 т.1).

Відповідачка є членом ВГО «СГОУ «Народна Рада» та на громадських засадах обіймає посаду Заступника Голови Комітету соціального захисту населення з 07.10.2015, що підтверджується характеристикою від 24.11.2018 (а.с.226 т.1).

З довідки від 15.09.2019 встановлено, що відповідачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 14.01.2019 (а.с.28 т.2).

Позивачем було надано висновок спеціаліста по результатам психіатричного дослідження Центру судових експертиз і досліджень від 07.05.2018 (а.с.98-120 т.1). Зазначений висновок даний спеціалістом іншої держави, не здійснено переклад даного висновку на державну мову, і такий належним чином не завірений. Тому відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд вважає зазначений доказ недопустимим.

В судовому засіданні було допитано дітей сторін у присутності батька, представників органів опіки та піклування та служби у справах дітей.

Неповнолітні діти сторін ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суду пояснили, що проживають із батьком, який їх утримує і виховує. Після того, як мама почала жити окремо від них, вони не спілкувались з нею, вона не намагалась відновити стосунки, мала їхні номера телефонів, але жодного разу не телефонувала (а.с.87-90 т.2).

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачка свідомо ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню синів, не забезпечувала їй належного розвитку, не спілкувалась з ними без поважних причин.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовимрішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

У виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Позивач не надав належних та допустимих доказів винної поведінки відповідачки на час розгляду справи щодо умисного ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей. Остання виявила бажання налагодити контакт з синами, зустрічатися з ними. А позбавлення її батьківських прав є крайнім заходом впливу на неї, до якої раніше не застосовувалось попередження про необхідність змінити ставлення до виховання синів. Остання несудима, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повернулась проживати на територію України, влаштувалась на роботу, цікавиться дітьми, зобов`язалась сплачувати аліменти та вживає заходів для спілкування із дітьми.

Зважаючи на бажання відповідачки брати участь у вихованні дітей та бажання змінити поведінку в кращу сторону, а також відсутність допустимих доказів свідомого нехтування нею своїми обов`язками, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення її батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 з участю органу опіки та піклування Виконавчого комітету Червоноградської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.10.2021

Суддя: М. Д. Новосад