У Х В А Л А

12 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 552/156/16

провадження № 61-14635ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» (далі - ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії») про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, задоволено.

Замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» на правонаступника ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії».

Поновлено ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» строк пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі № 552/156/16-ц.

Видано дублікати виконавчих листів у цивільній справі № 552/156/16-ц в частині вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») заборгованості за кредитним договором від 23 грудня 2005 року № 1240 у розмірі 940 864,63 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2021 року в частині поновлення ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» строку пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі № 552/156/16-ц та видачу дублікатів виконавчих листів у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 552/156/16-ц.

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2021 року залишено без змін.

У серпні 2021 року ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа.

Заявник оскаржує постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачі дублікатів виконавчих листів.

Щодо оскарження судових рішень у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6 - 8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України), у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Такий правовий висновок містяться у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084сво18).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзастосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження в частині вимог щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно відмовити, оскільки оскаржувана ухвала Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2021 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року в цій частині не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Щодо оскарження судових рішень у частині видачі дублікатів виконавчих документів.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга заявника в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа є необґрунтованою, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону Закон України «Про виконавче провадження» пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Відповідно до частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 червня 2016 року, яке набрало законної сили 02 листопада 2016 року, задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 23 грудня 2005 року № 1240 у розмірі 940 864,63 грн та судові витрати зі сплати судового збору - 7 056,49 грн з кожного.

На виконання судового рішення Київський районний суд м. Полтави видав виконавчі листи, які одержані представником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 25 листопада 2016 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2019 року у зв`язку з відступленням права вимоги за спірними договорами в результаті проведених електронних торів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону від 18 вересня 2019 року № UА-ЕА-2019-02-02-000101-b, та укладення договору про відступлення права вимоги, замінено сторону стягувача у справі № 552/156/16-ц з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс».

02 жовтня 2020 року та 30 жовтня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії» укладено договір № 02-10/2020-1 про відступлення прав вимоги, додаткову угоду № 1 до цього договору та нотаріально посвідчений договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно з якими вимоги до боржників за кредитним договором від 23 грудня 2005 року № 1240, договором поруки від 23 грудня 2005 року № 1240, іпотечним договором від 23 грудня 2005 року № 1240 перейшло до заявника ТОВ «ФК «Інвестиційні рішення та стратегії».

З листа Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 25 січня 2021 року № 4692 вбачається, що згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчі провадження з виконання виконавчого документу Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/156/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором від 23 грудня 2005 року № 1240 у розмірі 940 864,63 грн не перебували та не перебувають.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суд апеляційної інстанції встановив, що строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив та відсутні підстави для поновлення такого строку.

Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для видачі дублікатів виконавчих документів, оскільки законодавством передбачена можливість видачі дубліката виконавчого документа лише у разі не звернення з відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи заявника у касаційній скарзі на те, що постанова суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а також при неправильному та недостатньому з`ясуванні фактичних обставин справи, а також без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі № 18/1147/11, є необгрунтованими.

У постанові Верховного Суду, на яку посилається заявник, зроблено висновки за інших обставин, а саме у справі № 18/1147/11 виконавчі листи пред`являлись до виконання та строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався, а у справі, що переглядає суд касаційної інстанції відмінними обставинами є те, що виконавчі листи не пред`являлись до виконання, після їх отримання, тому Верховний Суд не бере до уваги висновки зазначені у справі № 18/1147/11, оскільки вони є не у подібних правовідносинах.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм процесуального права.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Зі змісту прохальної частини касаційної скарги випливає, що заявник не оскаржує судове рішення у частині задоволенні вимог про заміну сторони у виконавчому провадженні, тому суд касаційної інстанції не переглядає судове рішення у цій частині.

Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року в частині вимог щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко