Дата документу 08.11.2021 Справа № 336/3999/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3999/20 Головуючий у суді першої інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/3652/21
У Х В А Л А

08 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Поляков О.З., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року залишена без руху. Надано скаржнику строк терміном десять днів з дня вручення копії ухвали суду для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 3153 грн. зі сплатою на вказані реквізити в межах строку, встановленого судом.

18 жовтня 2021 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків, в якій скаржник зазначає, що безумовно є споживачем відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, ч. 3 ст. 22 цього Закону визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язанні з порушенням їхніх прав.

В заяві про усунення недоліків ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 також зазначає, що 21 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду розглянула справу 761/24881/16 та прийняла постанову в якій відійшла від правових позицій викладених в постановах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-916цс17 і зазначила, що позивачі у справах про захист їхніх прав звільненні від сплати судового збору не тільки при поданні позовної заяви до суду першої інстанції, так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Оскільки ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права. Отже, Закон не надає вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норм про те, що пільги надають лише за пред`явлення позову. Такий висновок викладений у постанові КЦС ВС від 25 листопада 2020 року у справі № 761/46977/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 просить вважати недоліки усунутими та призначити справу до розгляду.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний аналіз зазначеного Закону та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому у статті 5 цього закону, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

При прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження №14-57цс18).

Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів. Позов кредитора до споживача про стягнення заборгованості не стосується захисту прав споживача, а навпаки пов`язаний з допущеними споживачем порушеннями умов кредитного договору. Тому при оскарженні рішення суду, яким вирішено такий позов, споживач зобов`язаний оплатити скаргу судовим збором в установлених законом порядку і розмірі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2019 року, справа № 212/2521/16-ц, провадження № 61-30481св18.

Також, у постанові від 30 жовтня 2019 року, справа № 523/6520/15-ц, провадження № 61-17561св18, Верховний Суд зазначив, що від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної/касаційної скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише в разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів.

У постанові від 26 серпня 2020 року справа № 2-3917/10, провадження № 61-7735св20, Верховним Судом зазначено, що відповідачі при подачі апеляційної (касаційної) скарги у справах про стягнення заборгованості за кредитом мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір». Системний аналіз зазначеної норми права та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної (касаційної) скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів.

Аргументи заявника про те, що згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц та у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 761/46977/18, він як споживач фінансових послуг звільняється від сплати судового збору, не заслуговують на увагу, оскільки у згаданих заявником постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц та у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 761/46977/18, йдеться про позивачів, які звертаються до суду за захистом своїх прав як споживачів послуг. В цій справі заявник є відповідачем.

Таким чином, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі судді Запорізького апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року не усунуто.

Зважаючи на зазначене, з метою надання можливості забезпечення реалізації конституційного права на апеляційнеоскарження є можливим продовжити строк для усунення недоліку апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 127, 185, 357 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 строк терміном десять днів з дня вручення копії ухвали суду для надання до Запорізького апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 3153 грн. зі сплатою на вказані реквізити в межах строку, встановленого судом.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ст. 357 ЦПК України.

Суддя: О.З. Поляков