Справа № 629/1838/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25.10.2021 року смт. Сахновщина Харківська область
Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді: Єрьоміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дороніної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди нанесеної державі внаслідок втрати військового майна під час проходження військової служби за контрактом,
Військова частина НОМЕР_1 , в інтересах якої діє командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди нанесеної державі внаслідок втрати військового майна під час проходження військової служби за контрактом.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2017 року за №353 солдата ОСОБА_1 з 28.12.2017 року зараховано до списків частини військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду начальника електростанції відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував, просить позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.12.2017 року між ОСОБА_1 та начальником Міністерством оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 було укладено контракт про проходження військової служби, строком на три роки (а.с.21-23).
На підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 28.12.2017 року №353 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 №82-РС від 28.12.2017 року на посаду начальника електростанції відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного обслуговування, ВОС -659491 Д, з 28.12.2017 року зараховано в списки особового складу частини на всі види забезпечення.(а.с.14)
Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2020 року №366 старшого солдата ОСОБА_1 , начальника електростанції відділення технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 , відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 23.12.2020 року №195-РС, у запас за п.2 п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту), вважати, що 28.12.2020 року справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до Лозівського РТЦК та СП. (а.с.15-17).
Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 відносно відповідача проводилось службове розслідування за фактом нестачі матеріальних збитків у взводі технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 30.04.2020 року №531 про підсумки службового розслідування старшого солдата ОСОБА_1 визнано винним у грубому порушенні військової дисципліни та накладено дисциплінарне стягнення. Відповідач був виключений зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення ( а.с.7-12).
Відповідно до ч.2 ст. 24 ЗУ «Про військовій обов`язок і військову службу фактично останнім днем проходження військової служби ОСОБА_1 вважається день його відрахування зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , тобто 28.12.2020 року.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно- правовими актами.
Кожен громадянин України, вперше вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, інших військових формувань, особисто складає Військову присягу на вірність Українському народу і скріплює її власноручним підписом. Іноземець або особа і громадянства, який (яка) вперше приймається на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов`язання неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати обов`язки військової служби.
Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України та нормативно-правовими актами Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, якщо інше не передбачено законом.
Згідно ч.1 статті 91 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого майна, вживати заходів до запобігання шкоді. Особи винні в заподіянні шкоди, несуть матеріальну відповідальність згідно з Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року за №160-ІХ Законом визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.
Під матеріальну відповідальність підпадають ті військовослужбовці, що заподіяли пряму дійсну шкоду шляхом розкрадання, пошкодження, втратою, знищенням чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Відповідно до п.п.1 п.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій».
Отже, старший солдат ОСОБА_1 на підставі п.п.1 п.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» несе повну матеріальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про матеріальну відповідальні військовослужбовців та прирівняних до них осіб, за шкоду заподіяну державі», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони .
Відповідно до Закону про матеріальну відповідальність, підставою притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішеннями, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби, службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою ; вина особи в завданні шкоди.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 12 Закону про матеріальну відповідальність, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку .
Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
ОСОБА_1 , умисно своїми діями, а саме неналежним ставленням до виконання службового обов`язку, вчинив правопорушення спрямоване проти встановленого порядку проходження військової служби, внаслідок чого державі в особі військової частини НОМЕР_1 було завдано шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача.
Згідно платіжного доручення, яке міститься в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,на користь військової частини НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст заочного рішення виготовлено 26.10.2021 року.
Суддя: