ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6816/21 Справа № 210/6033/20 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 210/6033/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2020 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 зверувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа, - Первинна організація профспілки трудящих металургійної гірничовидобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 11.12.2001 року він прийнятий машиністом газодувних машин 4 розряду на Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг».

21.10.2020 року, згідно з наказом по підприємству № 920/л, він звільнений з посади менеджера з охорони праці підприємств AM в Україні управління з охорони праці департаменту з охорони праці та промислової безпеки за скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Підставою для звільнення позивача слугував наказ по підприємству № 495 від 02.06.2020 року «Про внесення змін до організаційної структури департаменту з охорони праці та промислової безпеки». Даним наказом визначено, що з 03.09.2020 року з організаційної структури управління та штатного розпису департаменту з охорони праці та промислової безпеки виключено посаду менеджера з охорони праці підприємств AM в Україні управління з охорони праці, на якій працював позивач.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, так як звільнення проведено без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, якою відмовлено у наданні згоди на його звільнення, однією з причин відмови було те, що на час розгляду подання президією профкому він знаходився на лікарняному. Проте, адміністрація підприємства вважає таку відмову безпідставною.

Також, власником не враховано його переважне право на залишення на роботі: він має вищу кваліфікацію, неодноразово її підвищував, постійно приймав участь у навчанні працівників підприємства з питань охорони праці, є членом більшості центральних комісій з перевірки знань з питань охорони праці; має тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві ніж інші працівники; має на утриманні трьох членів сім`ї , в сім`ї немає інших працівників з самостійним заробітком, оскільки дружина звільнилася з підприємства у зв`язку з доглядом за дитиною з інвалідністю до досягнення нею 14 років.

Крім того, при звільненні позивача порушено ст.49-2 КЗпП України, яка визначає, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, проте йому були запропоновані не всі вакантні посади, які існували на підприємстві на момент його звільнення. При цьому, на одну з вакантних позад було прийнято ОСОБА_2 , на другу вакантну посаду був переведений провідний інженер з охорони праці ОСОБА_3 .

На підставі наведеного вище позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ по Публічному акціонерному товариству «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 920/л від 21 жовтня 2020 року; поновити його на посаді менеджера з охорони праці підприємства АМ в Україні управління з охорони праці департаменту з охорони праці та промислової безпеки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу 6683,58грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що його звільнення проведено без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, якою відмовлено у наданні згоди на його звільнення, однією з причин відмови було те, що на час розгляду подання президією профкому він знаходився на лікарняному. Проте, адміністрація підприємства вважає таку відмову безпідставною, в той час як позивача було позбавлено права захистити свої права на незаконне звільнення, надати докази порушення процедури звільнення з боку власника, оскільки позивач вважає, що він мав право на переведення його на існуючі вакантні посади на підприємстві.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Тер-Товмасян Ю.Г., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається і матеріалів справи, ОСОБА_1 з 11.12.2001 року прийнятий машиністом газодувних машин 4 розряду на Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг».

17.12.2018 року ОСОБА_1 переведений на посаду менеджера по охороні праці підприємств AM в Україні управління з охорони праці департаменту з охорони праці та промислової безпеки.

Відповідно до наказу № 495 від 02.06.2020 року по ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» «Про внесення змін до організаційної структури департаменту з охорони праці та промислової безпеки», у зв`язку з перерозподілом функцій та задач між робітниками та фахівцями департаменту з охорони праці промислової безпеки, а також для забезпечення оптимального завантаження персоналу прийнято рішення виключити із організаційної структури управління та штатного розпису департаменту з охорони праці та промислової безпеки штатні одиниці згідно з додатком 1 до наказу (а.с.9).

Відповідно до додатку 1 до наказу № 495 від 02.06.2020 року, скороченню підлягала, зокрема, одна штатна одиниця менеджера з охорони праці підприємств AM в Україні управління з ОП департаменту з ПБ (01.00.00) (а.с.20), тобто посада , яку обіймав позивач ОСОБА_1 .

10.06.2020 року ОСОБА_1 надано Попередження № 11 про майбутнє звільнення з пропозицією іншої роботи, в якому зазначено, що звільнення відбудеться не раніш ніж 04.09.2020 року, запропоновано для ознайомлення та вибору робочого місця в межах підприємства список вакансій, наявних в даний час на підприємстві станом на 10.06.2020 року, який підписаний позивачем (а.с.47-49).

Того ж дня складено Акт № 11 про відмову від переведення від 10.06.2020 року, підписаний позивачем 10.06.2020 року (а.с.50, 51).

13.07.2020 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» складено Акт № 20 про відмову від переведення, відповідно до переліку вакантних місць на підприємстві, які запропоновані ОСОБА_1 , які він може виконувати з урахуванням наявного у нього досвіду роботи та перенавчання за рахунок коштів підприємства, станом на 13.07.2020 року. Акт підписаний позивачем 13.07.2020 року (а.с.52-55).

20.07.2020 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» складено Акт № 21 про надання роботи відповідно до переліку вакантних місць на підприємстві, які запропоновані ОСОБА_1 , які він може виконувати з урахуванням наявного у нього досвіду роботи та перенавчання за рахунок коштів підприємства, станом на 20.07.2020 року. З Акту вбачається, що позивачем обрана вакансія - інженер з охорони праці управління промислової безпеки департаменту з ОП та ПБ (а.с.56-59).

Того ж дня, позивачу видано направлення для проходження співбесіди з начальником ОСОБА_4 з питання управління промислової безпеки департаменту з ОП та ТБ, з якого вбачається, що ОСОБА_1 20.07.2020 року відмовився від посади через низьку заробітну плату (а.с.60).

20.08.2020 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» складено Акт № 28 про відмову від переведення відповідно до переліку вакантних місць на підприємстві , які запропоновані ОСОБА_1 , які він може виконувати з урахуванням наявного у нього досвіду роботи та перенавчання за рахунок коштів підприємства, станом на 20.08.2020 року. Акт підписаний позивачем 20.08.2020 року (а.с.61-64).

08.09.2020 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» складено Акт про відсутність на засіданні комісії з вивільнення ОСОБА_1 , менеджера з охорони праці підприємств АМ в Україні управління з охорони праці департаменту з охорони праці та промислової безпеки (а.с.65), відповідно до якого ОСОБА_1 був завчасно запрошений на засідання комісії, яке мало відбутися 08.09.2020 року о 14:00 год., відмовився приймати участь у черговому засіданні комісії і на засідання не з`явився.

Відповідачем складено Перелік вакантних місць на підприємстві, які запропоновані ОСОБА_1 , які він може виконувати з урахуванням наявного у нього досвіду роботи та перенавчання за рахунок коштів підприємства, станом на 08.09.2020 року (а.с.66).

09.09.2020 року директор департаменту з персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернувся до Голови профспілкового комітету ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з поданням щодо вирішення питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.13, 14).

З Витягу із протоколу засідання президії ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 24.09.2020 року вбачається, що адміністрації підприємства відмовлено в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 по п.1 ст.40 КЗпП України, оскільки в порушення ст.42 КЗпП України не враховано переважне право на залишення на роботі як працівника, що має найвищу кваліфікацію (неодноразово її підвищував, постійно приймав участь в навчанні працівників підприємства з питань охорони праці, є членом більшості центральних комісій з перевірки знань з питань охорони праці у працівників підприємства) і продуктивність праці; має трьох утриманців; в сім`ї якого немає інших працівників з самостійним заробітком (дружина звільнилася з підприємства в зв`язку із доглядом за дитиною з інвалідністю до досягнення нею 14 років); має тривалий (20 років) безперервний стаж роботи на підприємстві; на даний момент працівник знаходиться на лікарняному (а.с.15).

20.10.2020 року підприємством складено Акт № 30 про відмову від переведення відповідно до переліку вакантних місць на підприємстві , які запропоновані ОСОБА_1 , які він може виконувати з урахуванням наявного у нього досвіду роботи та перенавчання за рахунок коштів підприємства , станом на 20.10.2020 року. Акт підписаний позивачем 20.10.2020 року (а.с.68-71).

21.10.2020 року за наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 920/л «Про звільнення з підприємства за скороченням штату ОСОБА_1 » позивача було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. З наказом ОСОБА_1 ознайомлений 21.10.2020 року та отримав його копію, про підтверджується його власним підписом (а.с.72-74).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, відповідачем при його звільненні було допущено порушення ст.ст.40, 49-2 КЗпП України, тому його звільнення є протиправним.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано норми трудового законодавства при проведенні звільнення позивача зі скороченням посади.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України, право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частиною першою статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, та сторонами не заперечується факт змін в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників на підприємстві відповідача.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Як свідчать матеріали справи, позивач був своєчасно попереджений про зміни в організації праці та про можливе майбутнє вивільнення.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, станом на 02 червня 2020 року на підприємстві відповідача була вакантна посада провідного інженера з охорони праці (охорона праці на капітальному ремонті і будівництві) (робота з підрядними організаціями) управління з промислової безпеки департаменту з охорони праці та промислової безпеки, яку бажав зайняти позивач однак, відповідач не перевів позивача на вказану посаду та взагалі не запропонував позивачу вказану посаду для переведення. Натомість, на вказану посаду було прийнято ОСОБА_2 .

Зазначене потягло за собою порушення права позивача на можливість отримання вакантної посади, яку він міг обійняти, враховуючи рівень знань, кваліфікації та освіти, раніше виконуваних обов`язків та попередньої посади у зв`язку з чим колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу посилання позивача про те, що підприємством відповідача йому були запропоновані не всі вакантні посади.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем дотримано норми трудового законодавства при проведенні звільнення позивача зі скороченням посади.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що звільнення позивача ОСОБА_1 проведено із дотриманням вимог КЗпП України та є обґрунтованим, оскільки на момент звільнення позивача із займаної посади відповідачем не було виконано вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.

При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги висновок ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 24.09.2020 року про відмову в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається з витягу із протоколу засідання президії ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 24.09.2020 року, ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» дійшла обґрунтованого висновку про порушення відповідачем норм КЗпП України в діях щодо майбутнього звільнення позивача ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що позивач був звільнений з роботи з порушенням вимог трудового законодавства, тому позовні вимоги позивача про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок №100 від 08.02.1995 року).

З урахуванням цих норм, зокрема абз.2 п.2 Порядку №100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п.5 розділу IV Порядку №100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку № 100).

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

На день розгляду справи у суді апеляційної інстанції, позивач перебував у вимушеному прогулі з 21 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року, тобто 253 робочих дня, згідно норми робочого часу, а тому на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 281 824,29 грн. (1 113,93 грн. (середньоденна заробітна плата позивача, розрахована відповідно до Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100) х 253 робочі дні), а тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 жовтня 2020 року по 26 жовтня 2021 року в сумі 281 824,29 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, оскільки податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року в справі №359/10023/16-ц, Постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року в справі №191/81/17, Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі №523/14396/19.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача, визнання незаконним та скасування наказу по Публічному акціонерному товариству «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 920/л від 21 жовтня 2020 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді менеджера з охорони праці підприємства АМ в Україні управління з охорони праці департаменту з охорони праці та промислової безпеки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 21 жовтня 2020 року та стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 281 824 грн. 29 коп. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2020 року скасувати на ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ по Публічному акціонерному товариству «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 920/л від 21 жовтня 2020 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді менеджера з охорони праці підприємства АМ в Україні управління з охорони праці департаменту з охорони праці та промислової безпеки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 21 жовтня 2020 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 281 824 (двісті вісімдесят одна тисяча вісімсот двадцять чотири) грн. 29 коп. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: