Справа №538/1512/21
Провадження по справі №2/538/456/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір стягуваних з нього на користь ОСОБА_2 аліментів з 1/4 частини до 1/8 частини, в обгрунтування якого зазначив, що ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 09.12.2019 року Лохвицьким районним судом Полтавської області видано судовий стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час сімейний та матеріальний стан позивача суттєво змінився, оскільки на його утриманні перебуває новонароджена дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружина ОСОБА_5 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. А тому, він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному у судовому наказі розмірі.

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.09.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 14).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 30).

Відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду надала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги визнає частково у розмірі 1/6 частки (а.с. 26).

Крім того, позивачем 21.09.2021 року був наданий відзив на позов, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки останній нестабільно сплачував аліменти та ухилявся від свого обов`язку утримувати свою дитину. Станом на сьогодні вона офіційно не працевлаштована та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Неповнолітню дитину утримує самостійно (а.с. 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). На підставі судового наказу, виданого 09.12.2019 року Лохвицьким районним судом Полтавської області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). 02.07.2021 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 (а.с. 8), від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 (а.с. 7).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки на його утриманні перебуває син від другого шлюбу та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. А тому, він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному у судовому наказі розмірі.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3статті 181СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Позивачем не надано доказів зміни його майнового стану, у зв`язку з укладенням шлюбу та народженням дитини.

Посилання на неофіційне працевлаштування, не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати дитину та сплачувати аліменти, а відтак і для зменшення розміру аліментів. Також, ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів неможливості працевлаштуватися після винесення судового наказу. Відомостей щодо покращення матеріального стану відповідача матеріали справи також не містять.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розумінні ст. 81 ЦПК України саме ініціатору позову належить доводити обставини змін його матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я або ж вказати на обставини, що виникли після ухвалення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Отже, ОСОБА_1 не надав доказів такого погіршення його матеріального стану, які б впливали на обсяг його зобов`язання надавати утримання неповнолітній дитині, та в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) могли б бути підставою для зменшення визначеної за судовим наказом частки доходів до 1/8. Проте, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/6 частки.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів- задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу, виданого 09.12.2019 року Лохвицьким районним судом Полтавської області по цивільній справі за № 538/1876/19 (провадження № 2-н/538/163/19), з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору залишити за позивачем.

Відкликати з Роменського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судовий наказ, виданий 09.12.2019 року Лохвицьким районним судом Полтавської області по цивільній справі за № 538/1876/19 (провадження № 2-н/538/163/19), про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.О. Зуб