Справа № 175/2807/21
провадження № 2/175/863/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Васюченка О.Г.,

при секретарі Кульпіна Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кобрусєва Любов Віталіївна, про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 липня 2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кобрусєва Л.В. про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки АДРЕСА_1 ; Ѕ будинку АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка, на якій розташований вищезазначений будинок, оскільки спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є її чоловік ОСОБА_3 , та діти: син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 . Однак ще в 2012 році батьки домовилися розподілити спадщину між дітьми, і закріпили свою домовленість шляхом укладання заповітів, а саме: 21 вересня 2012 року ОСОБА_4 склала заповіт на мого брата ОСОБА_2 , яким заповідала йому земельну ділянку АДРЕСА_3 ; а ОСОБА_3 склав заповіт на ОСОБА_1 , на все майно, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Обидна заповіти були посвідчені ОСОБА_5 , секретарем виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Таким майном на момент складання заповітів був будинок АДРЕСА_3 , та земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок. Це майно було спільним сумісним майном батьків, але відповідно до домовленостей вказане домоволодіння батьки заповідали мені.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , і ОСОБА_2 відповідно до заповіту отримав у власність земельну ділянку АДРЕСА_3 , яку після цього продав і гроші витратив на власні потреби.

Також, через деякий час мій брат переїхав жити до батька, і зареєстрував місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 .

Згодом брат почав чинити мені перешкоди у спілкуванні з батьком, я не маю доступу в будинок. Крім того, нещодавно я дізналася, що батько подарував спірний житловий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 121,5 кв.м, житловою площею 56,5 кв.м, сину, ОСОБА_2 (договір дарування реєстр. № 205, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецькою В.Е. 17.03.2021 р.; номер запису про право власності 41028427, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214)

25 червня 2021 р. позивач звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері, до нотаріуса Кобрусєвої Л.В., однак нотаріусом, після звернення до суду з цим позовом, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском встановленого законом 6- місячного терміну.

В зв`язку з цим, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кобрусєва Л.В. у судове засідання не з`явилася, надала копію спадкової справи № 127/2017, відкритої після смерті ОСОБА_4 .

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні до суду, з позовом не погодився та просив справу розглядати без його участі.

Суд вислухавши сторін та представників сторін, а також допитавши в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст.1269 ЦК України.

При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та ткою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки АДРЕСА_1 ; Ѕ будинку АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка, на якій розташований вищезазначений будинок.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_3 , та діти: син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 . 21 вересня 2012 року ОСОБА_4 склала заповіт на ОСОБА_2 , яким заповіла йому земельну ділянку АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 склав заповіт на ОСОБА_1 , на все майно, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Заповіти були посвідчені ОСОБА_5 , секретарем виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Таким майном на момент складання заповітів був будинок АДРЕСА_3 , та земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок. Це майно було спільним сумісним майном батьків, але відповідно до домовленостей вказане домоволодіння батьки заповідали позивачу.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , і ОСОБА_2 відповідно до заповіту отримав у власність земельну ділянку АДРЕСА_3 , яку після цього продав і гроші витратив на власні потреби.

Також було встановлено, ОСОБА_3 подарував спірний житловий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 121,5 кв.м, житловою площею 56,5 кв.м, сину, ОСОБА_2 (договір дарування реєстр. № 205, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецькою В.Е. 17.03.2021 р.; номер запису про право власності 41028427, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214).

25 червня 2021 р. позивач звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері, до нотаріуса Кобрусєвої Л.В., однак нотаріусом, після звернення до суду з цим позовом, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском встановленого законом 6- місячного терміну. В зв`язку з цим, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові

від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом із тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Звертаючись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 , як на підставу поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса, посилалася на певні домовлденості між спадкомцями та спадкодавцем за життя.

Інших належних і допустимих доказів на підтвердження існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі заяви про прийняття спадщини в строки, передбачені законом. Під час судового розгляду надано та встановлено не було.

Також позивачем не доведено, що вона була позбавлена можливості з об`єктивними, непереборними, істотними обставинами чи з інших підстав звернутися у встановленому законом порядку та строк з заявою про прийняття спадщини.

З огляду на зазначене, оскільки ОСОБА_1 , не надала належних і допустимих доказів на підтвердження наявності непереборних, істотних труднощів для подання нею заяви про прийняття спадщини у строк, передбачений частиною першою статті 1270 ЦК України, тому обставини зазначені у позові не є поважними причинами пропуску встановленого законом строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню повністю.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 335, 344 ЦПК України, ст. ст. 1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кобрусєва Любов Віталіївна, про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.Г. Васюченко