Справа №443/1678/21
Провадження №2/443/1370/21
УХВАЛА

про відмову у відкриті провадження

01 листопада 2021 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., перевіривши матеріали позовної заяви Жидачівської міської ради до ОСОБА_1 про приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд (будівель),-

встановив:

Позивач, Жидачівська міська рада звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить зобов`язати відповідача знести самовільно зведені споруди, що розташовані на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 , розібрати добудову на існуючій цегельній огорожі по межі тимчасового проїзду на територію скверу та повернути у попередній вигляд земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн..

Дослідивши матеріали позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства) та суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Положеннями статей 2, 4, 5, 19 та 46 КАС України, визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а також право суб`єкта владних повноважень звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Даний спір є публічно-правовим, оскільки позивачем по даній справі є суб`єкт владних повноважень - Жидачівська міська рада, яка реалізовувала у спірних правовідносинах надані їй чинним законодавством владні управлінські функції, внаслідок чого виник даний спір, який є компетенцією адміністративних судів, тому даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року №687-ХІV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року№ 3038-VI визначені органи архітектурно-будівельного контролю, до яких належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічна норма закріплена у статті 14 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування».

Відповідно до статті 7 вказаного Закону державне регулювання в сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Предметом позову в даній справі є вимога немайнового характеру про знесеня самовільно зведеної споруди, що розташована на земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_1 , розібрання добудови на існуючій цегельній огорожі по межі тимчасового проїзду на територію скверу та повернення у попередній вигляд земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

Звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва і мотивуючи такий позов тим, що проведене самовільне будівництво не відповідає вимогам генерального плану м. Жидачева з порушенням Державних будівельних норм України, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.

При цьому звернення позивача до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється ним як суб`єктом владних повноважень на підставі частини першої статті 38 Закону № 3038-VI, що з огляду на вказані вище норми статей 2,4,5,19 та 46 КАС України, свідчить про належність такого спору до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 та 11 квітня 2018 року (справи № 14-48цс та № 11-96апп18 відповідно).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта містобудування. Справа за позовом такого суб`єкта владних повноважень, який звернувся до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта на підставі частини першої статті 38 Закону № 3038-VI, належить до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин, провадження не може бути відкрито, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Вказані обставини є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1статті 186 ЦПК України, відповідно до якого суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1статті 186 ЦПК України, суд

постановив:

У відкритті провадження за позовом Жидачівської міської ради до ОСОБА_1 про приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд (будівель) відмовити.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі надіслати позивачеві разом з позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Роз`яснити право позивачу звернутись з даним позовом до Львівського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя Р.Г. Равлінко