БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 523/4872/21
Провадження № 2/497/428/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ковтун О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог Суворовська районна адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким:

- зобов`язати відповідача не чинити перешкоди йому, позивачу ОСОБА_1 як батьку у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити йому, позивачу для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 такий спосіб участі: побачення кожен тиждень у суботу та неділю з 10:00 години до 18:00 години;

- надати позивачу можливість дати доньці ОСОБА_5 мобільний телефон для спілкування з позивачем.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.05.2003 року укладено шлюб між позивачем та відповідачем по справі. ІНФОРМАЦІЯ_2 від цього шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_5 .

Починаючи з 2016 року між позивачем та відповідачем шлюбні відносини - припинені. Рішенням суду від 01.08.2016 року між сторонами шлюб розірвано. Місце проживання дитини після розірвання шлюбу визначено з відповідачем, ОСОБА_2 , та дитина разом з відповідачем тривалий час проживали окремо від позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що він, по домовленості з відповідачем, без звернення до суду, платив аліменти на утримання дитини і як міг допомагав матеріально.

Однак, після сварки відповідача зі своїм цивільним чоловіком, у червні 2019 року відповідач вирішила переїхати до м. Одеси, через що відповідач звернулася до нього, позивача по фінансову допомогу на той час. Позивач надавав фінансову допомогу відповідачу протягом року, однак у зв`язку з пандемією у нього, позивача зменшилися можливості щодо фінансової допомоги. Не дійшовши згоди, відповідач подала до суду позов про стягнення з нього, відповідача аліментів на утримання дочки.

Разом з цим, позивач стверджує, що у період з липня 2020 року і по теперішній час позивач не дає бачитися та спілкуватися з дитиною.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою від 21.05.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 15.06.2021 року о 13:00 годині (а.с.41).

15.06.2021 року на електронну пошту суду відповідачем надіслано письмовий відзив з доданими доказами (а.с.44-56), клопотання про відкладення підготовчого засідання в зв`язку з неможливістю прибуття (а.с.57), про направлення процесуальних документів на електронну пошту (а.с.57), про визнання особистої явки позивача обов`язковою (а.с.58), про допит відповідача у якості свідка (а.с.58).

Відповідно до відзиву відповідач зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 30 травня 2003 року по 22 серпня 2016 року, що підтверджується заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року по справі № 497/16/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Фактичні шлюбі відносини між позивачем та відповідачем припинені у 2015 році.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До середини 2019 року позивач разом з донькою проживали у м. Болград Одеської області за місцем реєстрації позивача, проте у 2019 році позивач разом з донькою переїхали в м. Одеса, проживають за адресою АДРЕСА_2 .

Переїзд відповідача з донькою до м. Одеси був запланований ще в 2017 році, проте, відповідач відклала переїзд до 2019 року, оскільки дитина була замалою та потребувала багато уваги, що унеможливило б працевлаштування відповідача в м. Одеса для забезпечення усіх необхідних умов для проживання її разом з дитиною.

У 2019 році відповідач разом з донькою переїхала спочатку до хрещеної ОСОБА_6 , яка надала їм тимчасове житло на місяць, за який Відповідач влаштувала дитину в дитячий садочок та вийшла на роботу, що надало їй можливість орендувати квартиру.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12.08.2019 року відвідувала Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» № 299 Одеської міської ради Одеської області. Батько обіцяв забирати дитину з дитячого садку, але зробив це лише один раз за весь час, а вона, відповідач була змушена вистроювати свій робочий графік таким чином, щоб встигати забирати доньку з дитячого садку, оскільки на допомогу позивача розраховувати не могла.

Протягом усього часу з середини 2019 року позивач бачився з дитиною в той час, коли йому було зручно, як по буднях ввечері так і по вихідних. До свого житла доньку він категорично відмовлявся приводити, мотивуючи свою відмову тим, що в нього брудно та безліч тарганів. Лише одного разу Відповідач привезла доньку до району місця його проживання ( ОСОБА_7 ), щоб позивач погуляв з нею в парку, і коли ОСОБА_6 захотіла піти до туалету, позивач був змушений привести дитину до себе до дому. Більше за усі роки ОСОБА_6 жодного разу не була вдома у свого батька. Позивач проводив час з дитиною або в районі місця проживання Відповідача ( ОСОБА_8 ), або Відповідач дозволяла йому залишатися у орендованій нею квартирі, щоб він міг спілкуватися з дитиною.

Наразі ОСОБА_5 навчається в загальноосвітній школі № 73 Суворовського ТВО м.Одеса.

В серпні 2020 року ОСОБА_9 звернулась до позивача з проханням поділити на двох фінансові витрати на підготовку доньки до школи, що йшла до першого класу, на що отримала відмову від позивача у надані допомоги та у вересні цього року отримала пропозицію від нього з метою економії грошових коштів, що витрачаються на оренду житла, переїхати з донькою до позивача, ОСОБА_1 , де вони будуть жити безкоштовно, а отже зможе більше коштів витрачати на дитину. Таку пропозицію відповідач вважає принизливою та образливою, оскільки шлюбні відносини між ними припинені ще в 2015 році, шлюб офіційно розірваний в 2016 році. Крім того, дитина навчається в загальноосвітній школі № 73 Суворовського ТВО м.Одеси, що розташована за адресою: м. Одеса, Суворовський район, вул. Володимира Висоцького, 16, в той час як квартира, в якій проживає позивач розташована в Приморському районі м. Одеси.

Відповідно, позивач мав би піклуватися про добробут дитини, |я к мінімум, враховувати, що дитина кожного дня має прибувати до школи, користуючись (загальним транспортом, що в умовах пандемії підвищує ризик зараження та несе загрозу її здоров`ю. Отже, його «пропозиція» була очевидно не прийнятною та він знав про це заздалегідь.

Відповідач ніколи не перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною. Більш того, сприяла такому спілкуванню. Так, навіть проживаючи у м. Болград вона, відповідач надавала позивачу житло для того, щоб він міг приїхати з міста Одеси та кілька днів побути з дочкою.

Оскільки фактичні шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем давно припиненні, у Відповідача є власне життя, відповідно, можливість надавати Позивачу житло у ОСОБА_2 було не завжди, у зв`язку із чим вона пропонувала йому зупинитися в готелі, або орендувати житло, від чого Позивач завжди відмовлявся.

Дні народження дитини протягом тривалого часу відмічали разом. Проте на черговому дні народження доньки, позивач поставив відповідачу умову, що або він ночує у її домі, або їде до міста Одеса. Оскільки на той момент ОСОБА_2 не могла надати йому таку можливість, позивач поїхав прямо з дня народження дитини, чим зіпсував дитині святковий настрій та засмутив її.

З того часу дні народження дитини відмічали по-черзі: півдня з дитиною проводив позивач, півдня - відповідач.

Адель часто хворіє та має алергічні протипоказання, потребує особливого нагляду, в тому числі режиму харчування, про що відповідач постійно наголошувала позивачеві, однак після кожної прогулянки з батьком, дитина хворіла або простудними захворюваннями, або отримувала алергічні реакції.

На її, відповідача прохання не давати дитині солодощі, позивач не реагував та не дотримувався рекомендацій лікаря, що свідчить про халатність з його боку по відношенню до здоров`я та добробуту дитини. І це при тому, що кожного разу, коли позивач приїжджав до дитини вона, відповідач готувала їжу, щоб донька могла нормально харчуватися відповідно до рекомендацій лікаря.

На кожній прогулянці позивач намагається накормити дитину солодощами, про що повідомляє сама ОСОБА_6 , при цьому позивач добре знає про існуючі протипоказання для цього.

На усі прохання відповідача не робити такого, позивач реагував обурено, стверджуючи, що усі лікарі погані.

Після того як дитини пішла до першого класу, у відповідача фізично не було можливості організувати спілкування з батьком у будні дні, у зв`язку з чим йому було запропоновано проводити час з ОСОБА_6 на вихідних.

Були випадки, коли ОСОБА_6 знаходилась дома з температурою 38, у зв`язку із чим прогулянка з батьком на вихідних скасовувалась, на що Позивач дуже обурювався.

Неодноразово позивач повідомляв, що йому не підходить щільний шкільний графік дитини. Інколи позивач скасовував прогулянку через свої хвороби.

Відповідач ОСОБА_2 , з урахуванням викладених вище обставин, вважає безвідповідальним позивача відносно власної дитини, наявності підтверджених фактів його не зовсім адекватної поведінки, вважає, що зустрічі доньки ОСОБА_6 з батьком можливі виключно у її присутності у суботу в період з 10 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. з перервою у період з 13 год. до 13 год. 30 хв. на обід для дитини за місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (поза межами їх житлового приміщення), що обумовлено наявністю у ОСОБА_2 значної кількості обов`язків та відповідальності, необхідності забезпечення дитини усім необхідним, в тому числі належних умов для проживання, що потребує регулярного вологого прибирання орендованої квартири, приготування їжі, виконанням завдань вчителів, що потребує часу, тому два вихідних дня присвятити спілкуванню дитини з батьком можливості у Відповідача та ОСОБА_6 об`єктивно не має.

15 червня 2021 року, клопотання відповідача ОСОБА_2 було задоволено, та підготовче засідання відкладено на 01.07.2021 року на 13:00 годину (а.с.62, 66), про що повідомлено сторони (а.с.67).

Також 15.06.2021 року судом отримано відзив відповідача з додатками поштовим листом (а.с.85-116).

01.07.2021 року позивачем ОСОБА_1 на адресу суду подано заперечення на відзив позивача (а.с.73-74), клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської області (а.с.75), клопотання про виклик і допит свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.76)

В своєму заперечені позивач вказує, що з відзивом відповідачки не погоджується у повному обсязі, зазначає, що у нього з колишньою дружиною була повна і всебічна домовленість, що вона ніколи не буде перешкоджати в побаченнях з донькою ОСОБА_6 , якщо він виконає 3 (три) умови дружини:

- залише дружині спільне майно, а саме: Автомобіль КІА (прайд), 2000 року випуску, державний номер № НОМЕР_1 , що було виконано;

- залише спільну земельну ділянку 10 соток розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , що також було виконано;

- ніколи не буде затримувати виплату коштів на навчання та виховання доньки ОСОБА_6 , що також було виконано.

До цього часу він, позивач повністю виконував вищезазначені домовленості.

Пандемія короновірусу залишила його, позивача без роботи. Позивачу довелось зменшити виплати, що дружині не сподобалось, після чого вона звернулась до суду про стягнення аліментів. Він, позивач станом на теперішній час заборгованості по сплаті аліментів - не має.

ОСОБА_1 систематично відвідував дитячий садок де перебувала донька ОСОБА_6 . 2-3 рази на неділю їздив до дитячого садочка де і зустрічався з донькою, що відповідачу не сподобалось та після чого вона почала переховувати доньку, а саме змінила місце проживання.

На дзвінки відповідач не відповідала, про місцезнаходження доньки не повідомляла. Позивач навіть хотів звернутись до органів поліції.

1 вересня 2020 року донька ОСОБА_6 пішла до школи. Відповідачка не надала інформацію до якої школи ходить донька. Через знайомих позивач дізнався до якої школи ходить ОСОБА_6 та зустрічався з донькою біля школи. Тоді була пандемія і позивач не хотів ризикувати здоров`ям доньки.

Під час однієї з зустрічей дружина сказала , що «... в неї немає коштів на сплату житла...». Тоді, як він, позивач мешкає в 3 кімнатній квартирі своїх родичів і ним було запропоновано, щоб дружина переїхала до нього, однак відповідач відмовилась.

Щодо негативного впливу на здоров`я доньки, позивач повідомляє, що це обман суду. ОСОБА_1 любить доньку і знає , що в неї алергія, відтак ніколи доньку не годував солодощами.

Відтак позивач наполягає на своїх позовних вимогах та просить їх задовольнити.

В підготовчому засіданні 01 липня 2021 року за участю сторін (а.с.77а) було розглянуто клопотання позивача про залучення третьої особи, яке було задоволено та залучено до розгляду у справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування. Задоволено клопотання позивача про виклик і допит в судовому засіданні свідків, та про допит у якості свідка відповідача ОСОБА_2 , в зв`язку з чим, підготовче засідання відкладено на 04.08.2021 року (а.с.78-79).

02.08.2021 року на адресу суду відповідачем спрямовано клопотання про долучення доказів до справи (а.с.119-152).

04 серпня 2021 року за участю позивача та представника відповідача, в зв`язку з ненаданням на адресу суду відзиву Органом опіки та піклування, було оголошено перерву на 13:00 годину 06.09.2021 року (а.с.152а), про що повідомлено не прибувших сторін по справі (а.с.154-155).

06.09.2021 року на електронну пошту суду відповідачем надіслано клопотання про відкладення підготовчого розгляду в зв`язку з перебування її представника на стаціонарному лікуванні (а.с.157-158).

Станом на 06 вересня 2021 року головуючий суддя Кодінцева С.В. перебувала у відпустці, а відтак не вбачалось можливим провести підготовче засідання.

Після виходу головуючого з відпустки, ухвалою від 13.09.2021 року справа призначена до підготовчого розгляду на 04.10.2021 року (а.с.160).

Ухвалою суду від 04.10.2021 року підготовчий розгляд закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.170-171).

В судовому засіданні призначеному на 15.11.2021 року:

Позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольни. Стверджував, що відповідач перешкоджає йому у спілкуванні і вихованні їх спільної доньки ОСОБА_6 , не надає можливості бачитися їм. Відповідач заблокувала його номер телефону, парадні двері в багатоквартирному будинку, де проживає відповідачка з донькою, має кодовий замок, та потрапити до під`їзду він не в змозі. За період з 12 червня 2020 року по січень 2021 року він, позивач лише один раз бачився з дитиною. Донька ходить до школи, тому він змушений був приїжджати на 8.00 годину ранку до будинку, де вони з відповідачкою мешкають, та проводжав до школи, та саме дорогою міг спілкуватися з дитиною. В червня 2021 року бачилися з донькою щодня, так як відповідач її привозила. В жовтні 2021 року відповідачка з донькою хворіли, та на її прохання привозив ліки і продукти харчування.

Жодного разу відповідач не показувала йому, що призначають лікарі його доньці, рекомендацій лікарів не бачив. З відповідачем майже не спілкуються.

Він, позивач сам алергік, і знає про цю хворобу все, і розуміє, що його доньці можна вживати, а що ні, і які можуть бути наслідки, в тому числі алергічний шок.

До порад відповідача прислуховується, і враховує їх.

Надалі планує якомога частіше бачитися з донькою, приймати активну участь у її вихованні, більше гуляти, відпочивати, ходити в парки, зоопарк, тощо.

Оскільки він, позивач є само занятою особою, то може у разі потреби з донькою бути дома. Проживає в трикімнатній орендованій квартирі, яка належить його родичам.

Дійсно, на день народження доньки подарував їй телефон, та має змогу з нею спілкуватися, а тому ця вимога може бути залишена без розгляду.

На думку позивача, відповідач налаштовую доньку проти нього, що дуже шкодить їхнім відносинам.

Згоден бачитися з донькою не тільки на вихідних, але і серед тижня.

Відповідач, будучи допитаною у якості свідка під присягою, суду стверджувала у судовому засіданні, що з позовними вимогами погоджуються частково, та просила суд прийняти до уваги її відзив при ухвалені рішення.

Пояснила, що позивач мав змогу спілкуватися з донькою, і їх зустрічі завжди проходили у них з донькою дома. Усі непорозуміння почалися тоді, як відповідач стала заперечувати, що б позивач приходив до неї до дому.

Після переїзду до м. Одеси відповідач з позивачем домовились, що він інколи забиратиме доньку з дитячого садку, якщо вона не встигатиме. Через деякий час виникла гостра необхідність в його участі, а саме подзвонили з дитячого садку в робочий час відповідача та попросили забрати ОСОБА_6 , оскільки в неї розболілось вухо. Вона, відповідач зателефонувала позивачу та попросила допомоги, на що він категорично відмовився, мотивувавши відмову тим, що не знає, що робити з дитиною та куди її вести до лікарні. Зазначені обставини змусили ОСОБА_2 розбиратися з проблемою самостійно, факт звернення до лор-лікаря Одеської дитячої клінічної лікарні підтверджується копією з медичної книжки.

В серпні 2018 року, ще коли вона, відповідач з донькою проживали в м. Болград, позивач приїхав до дочки, Відповідач залишила його на цілий день в себе вдома з дитиною, приготувала їсти, повідомила Позивачу графік харчування та попросила його дотримуватися. Замість того, щоб відповідальніше відноситися до цього питання, Позивач за півдня жодного разу не нагодував дитину, мотивуючи це тим, що вона не хоче їсти. Замість приготовленої Відповідачем їжі, дозволив ОСОБА_6 випити 4 (чотири) шт. дитячого соку та з`їсти упаковку бісквіту в кількості 5- ти шт., чого їй категорично не дозволяється через алергічні реакції. На наступний день після його від`їзду ОСОБА_6 була госпіталізована до Болградської ЦРБ з діагнозом «кропивниця.

В грудні 2019 року після прогулянки з Позивачем ОСОБА_6 захворіла на запалення легень, оскільки він довго тримав її на холоді, не розуміючи, що дитина в таку пору року не може проводити весь час спілкування з батьком на вулиці.

В липні 2020 року Відповідач запропонувала Позивачу погодити графік святкування дня народження доньки, оскільки заздалегідь придбала білети до аквапарку, запропонувала Позивачу або поїхати з донькою до аквапарку або провести з дитиною вечір. Позивач вирішив, що зустрінеться з донькою наступного дня.

Проте на наступний день Позивач не приїхав, мотивуючи це тим, що замовлений ним подарунок не встиг прибути. З цих підстав, Позивач звинуватив Відповідача в тому, що вона не провела день народження дитини разом з ним, хоча йому були запропоновані два варіанти: піти разом в аквапарк, або ввечері зустрітися з дитиною та провести з нею час. Після цього, Позивач почав погрожувати, що більше ні копійки не дасть на утримання дитини.

Після розірвання шлюбу Відповідач не подавала на аліменти, оскільки між нею та Позивачем була домовленість по сплаті аліментів добровільно в розмірі 2500 гривень. Проте кожного місяця ОСОБА_2 була змушена випрошувати грошові кошти на утримання дитини, оскільки Позивач регулярно забував про досягнуті домовленості. В подальшому, почав пересилати по 100, 200, 500 гривень. Зазначені обставини змусили Відповідача звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів.

В лютому 2021 року Позивач поїхав гуляти з донькою, через дві години привів її змерзлу та з наскрізь мокрими чоботами та крижаними ногами. В результаті Адель захворіла на гострий бронхіт.

В квітні 2021 року позивач надіслав на електронну пошту Позивача передсмертну записку, після чого не виходив на зв`язок місяць.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач вважає, що позивач цілеспрямовано створює конфліктні ситуації, поведінка позивача, на переконання відповідача, носить неадекватний характер, а після «передсмертної» записки, кількості вимушених звернень до лікарів з метою усунення наслідків безвідповідального ставлення Позивача до здоров`я дитини, Відповідач вже боїться залишати ОСОБА_6 з Позивачем одного надовго.

На її, відповідача прохання про допомогу, позивач не реагує. Так, просила влаштувати дитину до школи, однак відповідач відмовився, просила допомогти зібрати дитину до школи, відповідач повідомив, що наразі коштів, не має, а коли запропонував, то дитина була повністю зібрана до школи.

Дійсно позивач сплачує аліменти 2200 гривень, але цього не достатньо, а коли купує щось для доньки, то квитанції надає державному виконавцю, щоб вирахували з розміру аліментів, тобто відповідач хоче лише гуляти з дитиною, а все інше перекладає на нею, відповідача.

Майже після кожної прогулянки з донькою, вона хворіє, і з важкими наслідками.

Влітку дійсно залишала доньку на три дні з позивачем, але донька відмовлялася бути у позивача, так як їй там не комфортно.

Дійсно вона, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки позивача, оскільки вони щоразу сваряться.

Вона, відповідач, не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, бачитися з нею, прогулюватися, тощо. Але позивач має усвідомлювати, що дитина має дотримуватись режиму, рекомендацій лікарів, щодо продуктів харчування, які їй можна вживати, що б не перемерзала на прогулянках, тощо.

Не заперечує, що б вони домовилися з позивачем щодо подальшої його участі у житті їх доньки.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи своєї довірительниці, та просив суд взяти до уваги висновок органу опіки та піклування.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим (а.с.164) - не прибув, на адресу суду надіслав лише висновок, та клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, розглянувши письмові докази, та оцінивши докази у справі, які мають юридичне значення для розгляду позовних вимог у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов`язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України).

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30.05.2003 року перебували у шлюбі, та рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року шлюб розірвано (а.с.7-8).

У сторін від шлюбу народилась дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського району Управління юстиції в Одеській області (а.с.5).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000.00 гривень, з урахуванням індексації, починаючи з 25.08.2020 року і до повноліття дитини (а.с.9-12).

Відповідно до довідки Управління ОСББ «ТАКІ-ДА!» № 73 від 20.08.2020 року ОСОБА_2 проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.98).

Згідно інформації Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №299 Одеської міської ради Одеської області від 18.08.2020 року №153 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідувала навчальний заклад «Ясла-садок» №299 з 12.08.2019 року. В дошкільний заклад приводила і забирала мати ОСОБА_2 (а.с.101).

Донька ОСОБА_5 навчається в 1-Г класі Загальноосвітньої школи № 73 Суворовського ТВО м. Одеси, що підтверджується довідкою Одеської загальноосвітньої школи № 73 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 18.08.2020 року №272 (а.с.100).

Донька сторін по справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досить часто хворіє:

- перебувала на стаціонарному лікування з 20.08.2018 року по 31.08.2018 року з діагнозом : «Кропивниця» (а.с.102).

- 16.08.2019 року хворіла з діагноз: «Гострий двосторонній атит» (а.с.101а);

- 23.12.2019 року - «Лівостороння очагова пневмонія» (а.с.103);

-11.02.2021 року - проводилось рентген дослідження на предмет виявлення «Очагової пневмонії» (а.с.104).

Відповідно до довідки Амбулаторії с. Фонтанка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на алергічні захворювання та інші, в зв`язку з чим потребує регулярного лікування та оздоровлення (а.с.105).

Донька сторін по справі ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає в м.Одесі разом з мамою. Батько проживає окремо, з яким вона інколи бачиться, разом гуляють, ходять до магазинів, тощо. Наразі вона ходить до школи в другий клас, має багато друзів, відвідує групу продльонного дня де робить майже всі домашні завдання, і де перебуває аж до вечора, а якщо не встигає, то дома з мамою читають. Після школи вона з матір`ю ходить гуляти на дитячий майданчик, де також гуляють однокласники та її друзі.

З батьком вона згодна проводити вихідні, але з мамою також хоче бути разом на вихідних. А інколи їй взагалі не хочеться гуляти, і вона бажає бути вдома.

Батьку вона телефонує, але звернула увагу, що батько довго не бере телефон, тому вона частіше пише йому смс-повідомлення, і це для неї не складно.

Позивач заявляв клопотання про виклик і допит свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.76), від якого відмовився в судовому засіданні 15.11.2021 року.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчить його особисте звернення до служби у справах дітей для встановлення вказаного порядку і до суду за захистом цього права. Крім цього, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.11.2021 року №01-05-3/354вх (а.с.181-182) слідує, що комісія прийшла до висновку і вважає доцільним визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення спілкування, враховуючи режим дня та побажання дитини за попередньою домовленістю між батьками:

-кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 години до 16:00 години;

-кожної другої та четвертої неділі місяця з 10:00 години до 16:00 години;

-щосереди з 16:00 години до 18:00 години.

На протязі перших шести місяців з дати першого побачення, зустрічі батька з дитиною проводити у присутності матері (а.с.181-182).

Сторони висказали думку щодо висновку. Так батько, тобто позивач в цілому погоджується з визначеними органом опіки днями та часами для зустрічей з донькою, однак категорично заперечує щодо таких побачень у присутності матері. Відповідач, мати дитини повністю погодилася з висновком органу опіки та піклування, а щодо побачень батька з донькою у її присутності, то це лише тимчасовий захід, і у разі якщо батько буде дотримуватись рекомендацій лікарів, і не буде купувати доньці солодощі, то в цьому і не буде такої потреби.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини.

Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем визначено спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача, як батька, на вільне спілкування з малолітньою дитиною та прийняття участі у її вихованні, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітньою дитиною в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною.

А той, факт, що дитина не раз хворіла після побачень та прогулянок з батьком (позивачем), що підтверджується медичними документами, зобов`язує суд встановити такі побачення та прогулянки батька з дитиною на протязі перших шести місяців у присутності матері, аби не зашкодити здоров`ю дитини.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статі 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, та з урахуванням інтересів дитини, її віку, а також визнання відповідачем частково позовних вимог, вважає за можливе визначити позивачу, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні доньки, зустрічі з дитиною:

- кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 години до 16:00 години;

- кожної другої та четвертої неділі місяця з 10:00 години до 16:00 години;

- щосереди з 16:00 години до 18:00 години.

На протязі перших шести місяців з дати першого побачення, зустрічі батька з дитиною проводити у присутності матері.

Щодо позовних вимог позивача в частині надання можливості дати доньці ОСОБА_5 мобільний телефон для спілкування з позивачем.

Під час судового розгляду було встановлено, що позивач надав доньці ОСОБА_5 мобільний телефон, яким вона наразі користується, та в цій частині вимоги просив залишити без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовна вимога позивача в частині надання можливості дати доньці ОСОБА_5 мобільний телефон для спілкування з позивачем -підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог Суворовська районна адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у спілкуванні і вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом визначення днів та часів для побачень:

- кожної першої та третьої суботи місяця з 10:00 години до 16:00 години;

- кожної другої та четвертої неділі місяця з 10:00 години до 16:00 години;

- щосереди з 16:00 години до 18:00 години.

На протязі перших шести місяців з дати першого побачення, зустрічі батька з дитиною проводити у присутності матері.

Позовні вимоги в частині надання позивачу можливості дати доньці ОСОБА_5 мобільний телефон для спілкування з позивачем - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 16.11.2021 року.

Суддя С.В.Кодінцева