Провадження № 2/947/3878/21
Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,
23 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНН НОМЕР_2 ) грошові кошти за договором позики від 11 червня 2021 року в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США, що складає на момент подачі даного позову 54 581 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одну) гривень та 750 (сімсот п`ятдесят) євро, що складає на момент подачі даного позову 24 177 (двадцять чотири тисячі сто сімдесят сім) гривень 68 коп. Стягнути з ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНН НОМЕР_2 ) грошові кошти в якості проценту за договором позики від 11 червня 2021 року в сумі 1 417,8 ( одну тисячу чотириста сімнадцять цілих вісім десятих) доларів США та 531,76 ( п`ятсот тридцять одну цілу сімдесят шість сотих) євро, що складає в сумі 55 834 ( п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири ) гривень 62 коп.
В обґрунтування свого позову посилається на те, що 11 червня 2020 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким позивачем передано відповідачці грошові кошти в сумі 2 000 доларів США та 750 євро.
Відповідач зобов`язалась повернути борг на вимогу позивача зі сплатою проценту за користування грошовими коштами, однак позивач стверджує, що Відповідач борг не повернула, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Згідно відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідач ОСОБА_4 була зареєстрована по АДРЕСА_1 , однак, знята з реєстраційного обліку по вказаній адресі, у зв`язку з чим судом здійснювався виклик відповідача за допомогою оголошення на сайті суду.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.
Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.
У судовому засіданні встановлено що 11 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, на підтвердження якого складено розписку, відповідно до якої відповідач отримала від позивача 2000,00 доларів США та 750,00 євро, які зобов`язалась повернути на вимогу позивача зі сплатою процентів.
19 квітня 2021 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про повернення грошових коштів та сплату проценту за користування ними, що підтверджується копіями доданих до позовної заяви претензії від 19 квітня 2021 року та поштових документів (квитанції та Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення).
Звертаючись до суду з даним позовом? позивач посилається на те, що відповідач до теперішнього часу грошові кошти не повернула.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем були надані боргові розписки, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні.
Суд приймає дану розписку в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобов`язання, так як відповідач даний факт жодним чином не спростувала.
Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов`язку.
Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України « Проценти за договором позики» позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики».
Облікова ставка НБУ в період дії укладеного між сторонами догровору позики встановлена в наступних розмірах:
-6% річних в період з 12 червня 2020 року по 05 березня 2021 року;
-6,5% річних в період з 05 березня 2021 року по 16 квітня 2021 року;
-7,5% річних в період з 16 квітня 2021 року по теперішній час.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача суму боргу за розпискою від 11 червня 2020 року у розмірі 2000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 дол. США = 26,419 гривень ) становить 52 838,00 гривень, 750 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 євро = 30,6791 гривень ) становить 23 009,32 гривень, та процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1 417,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 дол. США = 26,419 гривень ) становить 34 437,84 гривень, та 531,76 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 євро = 30,6791 гривень ) становить 16 313,92 гривень.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок .
Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що сторона відповідача будучи належним чином повідомленою про розгляд справи у судове засідання не з`явилась, доводів позивача не спростувала, з клопотаннями про витребування доказів, в тому числі призначення у справі експертизи до суду не зверталась.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1 346,00 гривень.
Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049,1214 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНН НОМЕР_2 ) грошові кошти за договором позики від 11 червня 2020 року в сумі 2 000 ( дві тисячі) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 дол. США = 26,419 гривень) становить 52 838,00 гривень, та 750 (сімсот п`ятдесят) євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 євро = 30,6791 гривень ) становить 23 009,32 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНН НОМЕР_2 ) грошові кошти в якості процентів за договором позики від 11 червня 2020 року в сумі 1 417,8 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 дол. США = 26,419 гривень) становить 34 437,84 гривень, та 531,76 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 євро = 30,6791 гривень ) становить 16 313,92 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНН НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1 346,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Куриленко О. М.