печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В. ,

при секретарі судових засідань - Шевченко Т.В.,

за участю представників відповідачів Прокопович І.С., Дорошенка М.М.,Тараненко О.В. розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України про захист особистого немайнового права, визнання права на відшкодування моральної шкоди та справедливу сатифікацію

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України про захист особистого немайнового права, визнання права на відшкодування моральної шкоди та справедливу сатифікацію, посилається на те, що зазначена у листах інформація є недостовірною. Просить визнати , що відповідачі порушили право ОСОБА_1 на приватне життя, право на звернення , право на інформацію, право на доступ до персональних даних про себе. Спростувати інформацію наведену в листі Департаменту кіберполіції НП України від 10 травня 2018 року №1968/38/03-2018 , у листі Департаменту кіберполіції НП України від 08 січня 2019 року №3-5009/38/04-2019 та у листі Департаменту кіберполіції від 30 вересня 2019 року №5192/38/01/2019 . Визнати право на відшкодування (немайнової) шкоди та на справедливу сатисфакцію у зв`язку з незаконними діями , незаконною бездіяльністю Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України. Стягнути з Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 125 000 грн. моральної шкоди.Постановити окрему ухвалу. Позов підтримав,просив розглядати справу в його відсутність.

Представники відповідача Департаменту кіберполіції Національної поліції України Дорошенко М.М., Тараненко О.В. надав відзив, просив відмовити в позові, вказували , що права позивача не порушено.

Представник відповідача Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Прокопович І.С., надав відзив, просив відмовити в позові, вказували , що права позивача не порушено.

Представник відповідача- Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області відзив не надав.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 28.11.2019р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного з викликом сторін.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 1.06.2020р. залучено до участі у справі в якості відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області .

Суд , дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, посадовою або службовою особою органу державної влади визначені ст.ст. 1173, 1174ЦК України, а спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

При цьому, у пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

При цьому, ст. 1174 ЦК України є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, положеннями вказаної статті передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, довести наявність яких має саме позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1174 ЦК України.

Отже, підставами для всіх випадків відшкодування шкоди, є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювана шкоди; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; 4) вина заподіювана шкоди.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Положеннями ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року у справі №753/12644/17 (суддя Коренюк A.M.) витребувано з Департаменту кіберполіції Київського управління Національної поліції України інформацію про реєстрацію та використання окремих електронних адрес ОСОБА_1 , а також про відправлення електронних листів з цих адрес.

Департамент кіберполіції НП України листом від 10 травня 2018 року №1968/38-03-2018 на виконання вимог ухвали суду від 21 лютого 2018 року повідомив про те, що проведеним оглядом відкритих джерел загальнодоступної мережі Інтернет встановлено, що електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку виявлено за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 де її заначено, як електронну адресу українського представництва чеського наукового видання " ІНФОРМАЦІЯ_3 "; електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку виявлено за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 яка у свою чергу може перебувати в користуванні ОСОБА_1 , завідувача кафедри фінансів та банківської справи " Інституту економіки та менеджменту університету "Україна"електронну поштову скриньку" ІНФОРМАЦІЯ_6 ", яку виявлено за посиланнями ІНФОРМАЦІЯ_7/, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка також може перебувати у користуванні ОСОБА_1

03 грудня 2018 року позивач втретє надіслав на адресу Начальника Департаменту кіберполіції НП України Демедюку С.В. скаргу (запит) на незаконні дії та незаконну бездіяльність першого заступника начальника Департаменту О.В. Гринчак, заступника начальника Департаменту Г.В. Дубок, співробітника Департаменту М.С. Кащенко , в якій просив організувати повторну перевірку скарги, провести перевірку та надати інформацію.

У відповідь на скаргу Департамент кіберполіції НП України скерував на ім`я позивача лист від 08 січня 2019 року №3-5009/38/04-2019, у якому зазначив, що перевірку стосовно наявності можливих фактів порушення службової дисципліни з боку окремих працівників Департаменту кіберполіції, зазначених у попередньому зверненні заявника, проводить Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України.

20 вересня 2019 року позивач звернувся до Голови Національної поліції України з запитом про надання персональних даних, у відповідь на який, листом від 30 вересня 2019 року №5129/38/01-2019 Департамент кіберполіції НП України повідомив про те, що за результатами розгляду звернень заявника та запитів на інформацію Департаментом кіберполіції надавались відповіді за наступними вихідними: №З-4108/38/02-2018 від 05 жовтня 2018 року, №З-5009/38/04-2019 від 08 січня 2019 року, №461/38-01-2019 від 01 лютого 2019 року, №4989/38/01-2019 від 16 вересня 2019 року. При цьому, вказав, що будь-які інші запитувані заявником документи у Департаменті кіберполіції НП України відсутні.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідачів щодо надання неправдивої інформації на виконання вимог ухвали суду, протиправними бездіяльність відповідачів щодо неналежного розгляду скарг та дії відповідачі щодо підготовки, підписання та направлення листів, порушили право ОСОБА_1 на приватне життя, право на звернення , право на інформацію, право на доступ до персональних даних про себе. Однак позивачем не вказано з якою конкретно інформацією він не погоджується.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 7.08.2020 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дії та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не доведено одночасного наявності трьох умов, які б слугували підставою для притягнення відповідачів до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, зокрема неправомірності дій органу, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 262-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України про захист особистого немайнового права, визнання права на відшкодування моральної шкоди та справедливу сатифікацію.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остапчук Т.В.