Справа № 727/7384/21
Провадження № 2/727/2202/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНО)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю:

секретаря судових засідань: Тихенька М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ (, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б), треті особи, що не заявляють самостійних вимог відносно предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович (76000, м. Івано-Франківськ, вул. Михайла Грушевського, буд. 17), приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Скальський Андрій Іванович (м. Чернівці, вул. М.Кузьми, буд. 2, приміщення 2-А, офіс №3) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

До Шевченківського районного суду м. Чернівці Косован І.О. подана позовна заява до ТОВ «Вердикт капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги позивач обьгрунтовує тим, що наприкінці червня 2021 року від менеджера по обслуговуванню фізичних осіб AT «Універсал Банк» (monobank) йому стало відомо, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Скальського А.І. (ВП № 65871592) від 22.06.2021 року були арештовані належні йому кошти, як боржника та на його картковий рахунок накладено арешт. У подальшому, ознайомившись з постановою він зрозумів, що вона винесена в межах виконавчого провадження за №65871592 із примусового виконання виконавчого напису № 3013 виданого 09.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-франківського міського нотаріального округу ІваноФранківської області Личук Т.В. Зазначає, що згідно виконавчого напису, приватним нотаріусом Личук Т.В. постановлено стягнути з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість, за кредитним договором №0 від 05.04.2007 року, що був укладений між ним та ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Вказує, що за виконавчим написом, загальна сума заборгованості становить - 1 1766 706.39 грн., із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту складає - 1 178 749,98 грн., сума заборгованості за відсотками та комісіями - 586 456,41 грн.

При цьому, звертає увагу, що приватний нотаріус постановив також стягнути з нього, як боржника і понесені стягувачем витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1500,00 грн.

Посилається на те, що 05.04.2007 p. між ним та АКІБ «Укрсиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, основні умови якого, визначені пп. 1.1, 11.2,1.3. Кредитного договору та Додатку №1 до нього (графік погашення кредиту).

Вважає виконавчий напис вищенаведений таким, що не підлягає виконанню, так як від ТОВ «Вердикт Капітал», а також приватного нотаріуса Личук Т.В. жодних листів з претензіями, вимогами та повідомленнями про заборгованість до нього не надходило. Йому, не відомо на підставі яких розрахункових документів, нотаріус вчинив виконавчий напис, допустив при цьому, порушення вимог статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та пунктів 1, З Глави 16 розділу II Порядку. Звертає увагу, що відсутні докази безспірності заборгованості його, як боржника перед стягувачем; приватний нотаріус не переконався в тому, що ним, як боржником було чи не було отримано письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, а також і те, що з дня виникнення у (кредитора) права вимоги по більшості платежів з погашення кредиту визначених у графіку погашення кредиту минуло більше трьох років,

Також, аргументує доводи позовних вимог і тим, що виконавчий напис вчинено на підставі договору, що не входить до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та є таким, що нотаріально посвідченою угодою не був. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-франківської області Личука Тараса Володимировича, вчиненого 09 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі під № 3013 про стягнення з нього, ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 1 766 706,39 грн. та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» понесені судові ви трати документально підтверджені.

Рух справи та позиція сторін

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.08.2021 року відкрито провадження в справі, за правилами спрощеного позовного провадження.

Відзив на позовну заяву відповідачем до суду скеровано не було.

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи.

Позивач не заперечує проти розгляду справи без його участі та останнім надано згоду на ухвалення в справі заочного рішення.

Представником відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» та відповідно третіми особами, відомостей про поважність причини неявки в судове засідання не повідомлено; заперечень на позов не надано.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Суд, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Досліджені докази та застосовані норми права

Судом належними та допустимими доказами по справі встановлено, що оскаржуємий виконавчий напис № 3013 був вчинений 09.03.2021 року приватним нотаріусом Івано Франківського міського нотаріального округу Івано Франківської області Личук Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованість, що виникла за кредитним договором № 0 від 05.04.2007 року укладеного між ПАТ Укрсіббанком» та ОСОБА_1 (а.с.9); загальна сума заборгованості становить 1 1766 706.39 грн., із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту складає - 1 178 749,98 грн., сума заборгованості за відсотками та комісіями - 586 456,41 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 1500,00 грн. Дане вбачається з постанови від 22.06.2021 року винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І. (а.с. 23,24).

Позивач ОСОБА_1 із вказаним виконавчим написом не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

22.06.2021 року приватний виконавець Скальський А.І. за відкритим виконавчим провадження ВП 65871592, виніс постанову про арешт коштів боржника (а.с.9) по відкритих рахунках та кошти які вже містяться на рахунках ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 (а.с.10).

Виконавчий напис вчинено на підставі і на виконання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.04.2007 року між ПАТ УкрсібБанком» та ОСОБА_1 (а. с. 11-14) з додатком графіку щомісячного погашення кредиту (а.с. 15-17).

Отже, судом установлено, що будь-яких інших доказів на підтвердження тієї обставини, що ТОВ «Вердикт капітал» є правонаступником ПАТ УкрсібБанком або іншого банку, матеріали справи не містять.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Отже, судом з наведених вище доказів встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Главою 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат» визначений порядок вчинення виконавчих написів. Зокрема, норми статті 88 цього Закону (тут і далі - у первинній редакції) встановлюють, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться у пунктах 3.1, 3.3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 зробила такий висновок про застосування вказаної норми права: «Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку» (пункт 80 вказаної постанови).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сума або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав і обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Як зазначено Верховним Судом України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В постанові Верховного Суду України (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018p.) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87,88 ЗУ Про нотаріат у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо її заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

За змістом частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Проте при визначенні строку, в межах якого вчиняється виконавчий напис, мають застосовуватись також норми частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат» та статті 257 ЦК України, які встановлюють трирічний строк для таких вимог.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною.

Таким чином, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині) розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Законодавцем визначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі,суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин.

У нотаріальному процесі, при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Окрім наведеного, судом встановлено, що укладений між банком та позивачем кредитний договір №0 від 05.04.2007 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Проаналізувавши наведене вище, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису за № 3013 від 09.03.2021 року, нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача.

Так, як вбачається з дослідженого у судовому засіданні кредитного договору №0 від 05.04.2007 року, (розділ 2) у забезпечення виконання договору ОСОБА_1 надав земельну ділянку та житловий будинок по договору іпотеки №51587 від 05.04.2007р.та поруку, за договором поруки Косован Н. № 106659 від 05.04.2007р.(а.с. 11, 12).

Статтею 207 Цивільного Кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Відповідно до положень статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Сторонами не надано доказів періоду звернення з заявою до приватного нотаріуса про видачу виконавчого напису. Доказів переривання позовної давності суду надано не було.

Окрім наведеного вище, судом встановлено, що серед документів наданих ТОВ Вердикт Капітал нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися безспірному порядку, відсутній.

Кредитний договір №0 від 05.04.2007 року не посвідчений нотаріально, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналіз наведених норм закону та аналіз доказів наданих сторонами в їх сукупності, свідчить про те, що при вчиненні виконавчого напису 09.03.2021 року, нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача, а представником відповідача ТОВ Вердикт Капітал не надано суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого напису була безспірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні за участю нотаріуса, який залучається до участі у справі у якості третьої особи.

За змістом ст.89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновки

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором стороною в якому є позивача ОСОБА_1 , на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвідчився у безспірності заборгованості, що унеможливлювало видачу виконавчого напису, кредитний договір вищенаведений не був нотаріально посвідчений. Позовні вимоги ОСОБА_1 грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Керуючись та на підставі ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 3,15 16,18 ЦК України, ст.ст. 4.12-13.28.76-79.158.259.263.279, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заочне рішення по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-франківської області Личук Тарасом Володимировичем, вчинений 09 березня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 3013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в загальній сумі - 1766 706,39 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1362,00 гривні, документально підтверджений квитанцією 186710029 від 02.08.2021р. (а.с.2).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 30.08.2021р.

Суддя Слободян Г.М.