Справа № 296/152/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 11.09.2018 задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі також - позивач, Банк) до ОСОБА_1 (надалі також - відповідач) та стягнуто з останньої на користь Банку 18 557 грн. 84 коп.

Відповідач, не погоджуючись із вказаним рішенням, 23.02.2021 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 11.09.2018.

Ухвалою суду від 13.05.2021 заочне рішення від 11.09.2018 скасовано, цивільну справу призначено до розгляду у загальному порядку.

В судове засідання позивач свого представника не направив. Також від позивача не надійшло відзиву, заперечень, будь-яких заяв чи клопотань стосовно предмету позову та розгляду справи.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

В заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вказала, що позивач не надав суду належних доказів на отримання нею кредитної картки та розміру наданого кредиту, а також не надав доказів на підтвердження заборгованості. Також не зазначено терміну дії кредитного договору (строку дії кредитної картки), дати повернення суми грошових коштів, переоформлення картки тощо, а також не надано жодних доказів того, що вона скористалася кредитними коштами. Крім того, відповідач вважає, що сплив строк позовної давності звернення АТ КБ «Приватбанк» з даним позовом до суду, а тому просить повністю відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з позовної заяви, 18.12.2010 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно вказаної заяви відповідач погодилася з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За наданим Банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30.11.2017 становить 18 557 грн. 84 коп. та складається з: 496,31 грн. - заборгованість за кредитом; 13412,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3289,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 859,90 грн. - штраф (процентна складова).

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Подана позивачем до суду копія анкети-заяви від 18.12.2010 за особистим підписом ОСОБА_1 підтверджує, що остання висловила свою згоду на укладення договору про надання банківських послуг, ознайомилася і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку та зазначила бажаний ліміт за платіжною карткою «Універсальна»/Gold - 300 грн.

Підписуючи вказану анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, яка містила умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, прийняла запропоновані банком умови та правила банківських послуг.

Разом з тим, суд враховує наступне.

На обгрутування позову про стягнення заборгованості позивач посилається на отримання кредиту відповідачем у розмірі 500 грн. та, на підставу своїх вимог, надає копію Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.12.2010 , в якій ОСОБА_1 висловила свою згоду на укладення договору та зазначила бажаний ліміт за платіжною карткою «Універсальна»/Gold - 300 грн.

При цьому жодним чином позивачем не підтверджено отримання кредитних коштів відповідачем та користування ними.

Відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Згідно положень ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Верховного суду від 20.01.2018 у справі №161/16891/15-ц.

Таким чином суд приходить до висновку, що предметом позову є правовідносини, які склалися між сторонами на підставі Анкети-заяви про приєднання ОСОБА_1 до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 18.12.2010. При цьому факт видачі кредитної картки та встановлення кредитного ліміту на виконання умов договору від 18.12.2010 відповідачем заперечується, а банком не підтверджений належним чином. Судом враховується, що в Анкеті-заяві відсутній номер картки, яку отримала позичальник, крім того, з розділу Анкети-заяви вбачається, що відповідач бажала отримати 300 грн. кредитного ліміту (а не 500 грн, як вказує позивач), не надано доказів на підтвердження отримання кредиту у будь-якій іншій формі, а тому суд приходить до висновку про недоведеність існування кредитних зобов`язань відповідача за Договором № б/н від 18.12.2010.

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення послалася на пропуск позовної давності позивачем щодо заявлених вимог. Однак, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову за недоведеністю, то відсутні підстави для відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Також, оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, не підлягають стягненню з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя О. П. Сингаївський