УХВАЛА

28 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 325/1746/20

провадження № 61-16713ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на рішення Приазовського районного суду Запорізької області

від 05 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 13 вересня 2021 року у справі за позовом Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах Приазовської районної державної адміністрації, Запорізької обласної Державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури

в інтересах Приазовської районної державної адміністрації, Запорізької обласної Державної адміністрації звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу), посилаючись на те, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області

від 03 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково; скасовано як незаконний наказ «Про припинення трудового договору (контракту)» № 104-К, виданий 23 серпня 2017 року відділом освіти, молоді

та спорту Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області,

та його поновлено на посаді директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 «Азимут», стягнуто середній заробіток

за час вимушеного прогулу в розмірі 21 706,51 грн.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 06 березня 2018 року

та постановою Верховного Суду від 25 червня 2018 року вказане рішення залишено без змін, тобто рішення суду набрало законної сили.

В частині стягнення на користь ОСОБА_2 21 706,51 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу рішення суду від 03 листопада 2017 року № 325/1442/17 виконано у грудні 2019 року.

Як убачається з виконавчого листа, виданого Приазовським районним судом Запорізької області від 27 липня 2018 року № 325/1442/17, про зобов`язання поновити ОСОБА_2 на роботі, відповідний обов`язок покладено

на Приазовську районну державну адміністрацію.

Однак, в частині поновлення ОСОБА_2 на посаду директора відповідного закладу освіти рішення не було виконано.

Як наслідок, рішеннями Приазовського районного суду Запорізької області

від 20 серпня 2018 року у справі № 325/1082/18 та від 04 грудня 2019 року

у справі № 325/2131/19 задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення

з Приазовської РДА сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу

у розмірі 86 383,05 грн та 135 554,94 грн відповідно (загальна сума -

221 937,99 грн). Таким чином, з Приазовської РДА стягнуто кошти у розмірі

221 937,99 грн внаслідок непоновлення на роботі ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 03 листопада 2017 року № 325/1442/17 протягом періоду

з 04 листопада 2017 року по 11 листопада 2019 року.

Згідно з указами Президента України від 28 квітня 2015 року № 486/2015-рп

та від 15 листопада 2019 року, розпоряджень Приазовської РДА від 30 квітня 2015 № 80-к та від 15 листопада 2019 року № 57-к на посаді голови Приазовської районної державної адміністрації з 30 квітня 2015 року

до 15 листопада 2019 року перебувала ОСОБА_1 .

У період прийняття рішень суду у справах № 325/1082/18 та № 325/2131/19

на лікарняному або у відпустці ОСОБА_1 не перебувала.

Таким чином, ОСОБА_1 , очолюючи Приазовську РДА, повинна була вжити достатніх та належних заходів з метою виконання рішення суду від 03 листопада 2017 року № 325/1442/17 про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №1 «Азимут».

Враховуючи те, що кошти за вимушений прогул ОСОБА_2 стягнуто вищевказаними рішеннями суду саме з Приазовської РДА, їх в апеляційному порядку районна державна адміністрація не оскаржувала; заяви про зміну способу і порядку виконання, роз`яснення рішення від 03 листопада 2017 року або заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 325/1442/17 не подавала, вбачається її бездіяльність, вина за яку, в силу приписів статей 8, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» покладається на голову, яка очолювала Приазовську РДА у період з 04 листопада 2017 року по 11 листопада 2019 року, тобто на ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, Приазовська РДА має право зворотної вимоги (регресу) до неї

у розмірі виплаченої на виконання рішень суду від 20 серпня 2018 року

№ 325/1082/18 та від 04 грудня 2019 року № 325/2131/19 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 на загальну суму

221 937,99 грн.

Звільнення ОСОБА_1 з роботи не звільняє її від матеріальної відповідальності перед позивачем.

Вищевказані судові рішення виконані шляхом перерахування коштів з рахунків Приазовської РДА, яка фінансується з державного бюджету.

Таким чином, невідшкодування вказаних коштів завдає шкоди державному бюджету, що є порушенням інтересів держави, та є підставою для органів прокуратури представляти інтереси держави в суді.

На підставі статей 43, 118, 129-1 Конституції України, статей 1-2, 8, 39, 42, 49 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 16, 1191 ЦК України, статей 134, 136, 237 КЗпП України, посилаючись на вказані обставини просила суд стягнути з ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду у розмірі

221 937,99 грн.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 05 квітня

2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Приазовської РДА матеріальну шкоду, завдану виплатою з Приазовського районного бюджету ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 25 250,43 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2021 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 у порядку зворотної вимоги (регресу) матеріальної шкоди, завданої виплатою з Приазовського районного бюджету ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 25 250,43 грн скасовано і прийнято в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

11 жовтня 2021 року Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу

на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 05 квітня

2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня

2021 року.

В касаційній скарзі Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати

і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення,

що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі 221 937,99 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100= 227 000,00 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги та посилання заявника на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважає їх необґрунтованими, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якої одним

із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства

і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням вказаного, оскільки Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі,

що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 05 квітня 2021 року

та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у справі за позовом Заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах Приазовської районної державної адміністрації, Запорізької обласної Державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у порядку зворотної вимоги (регресу).

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська