Провадження № 22-ц/801/2049/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 рокуСправа № 127/24140/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Медвецького С. К.

суддів: Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/24140/20 за апеляційною скаргою адвоката Стьоби Ю. М. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Воробйова В. В. у залі суду, повний текст якого складено 29 липня 2021 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимог мотивовані тим, що 27 липня 2020 року в гаражі, що належить відповідачу, відбулась пожежа.

Внаслідок пожежі був знищений належний їй автомобіль DODGE Caravan, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Указаний гараж використовувався відповідачем для ремонту автомобілів.

Відповідно до технічного висновку № вс-028/20 від 05 серпня 2020 року технічною причиною виникнення пожежі є порушення відповідачем правил пожежної безпеки під час проведення електрогазозварювальних робіт.

Відповідно до експертного висновку автотоварознавчого дослідження № 26-08/20 КЕ від 16 вересня 2020 року вартість зазначеного вище автомобіля складає 89 241,78 грн.

Посилаючись на положення статті 1166 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 89 241,78 грн, а також судові витрати.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем спростовано факт наявності у його діях вини у виникненні пожежі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2021 року представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року для розгляду вказаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 серпня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав неоплати судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року справу призначено до розгляду на 18 жовтня 2020 року у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не встановив обставини справи та безпідставно залишив її позов без задоволення.

Указує, що відповідачем не спростовано відсутність в його діях вини у заподіянні збитків позивачу та причинного зв`язку між шкодою та діями (бездіяльністю) відповідача.

Позивачка зазначає, що відповідач не проявив елементарних вимог обачливості, не передбачив ймовірних ризиків, не вжив усіх залежних від нього заходів для запобігання заподіяної шкоди, хоча зобов`язаний був це зробити, оскільки є власником домогосподарства у якому виникла пожежа і повинен був дотримуватися правил пожежної безпеки при проведенні електрогазозварювальних робіт в своєму господарстві, що вказує на наявність вини відповідача у формі грубої необережності.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що влітку 2020 року ОСОБА_1 залишила у гаражі домогосподарства по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 , транспортний засіб DODGE Caravan, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

27 липня 2020 року в гаражі відповідача сталася пожежа, внаслідок якої був знищений належний позивачці автомобіль DODGE Caravan, 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до експертного висновку автотоварознавчого дослідження № 26-08/20 КЕ від 16 вересня 2020 року вартість зазначеного вище автомобіля складає 89 241,78 грн (а.с.8-10).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

З матеріалів справи слідує, що позивачкою заявлено вимоги про відшкодування завданої відповідачем шкоди.

Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Указаний висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верхового Суду від 25 вересня 2019 року справа № 639/8460/15-ц

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

З огляду на викладене, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З технічного висновку за результатами дослідження у визначенні технічної причини виникнення пожежі в приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , яка сталася 27 липня 2020 року № вс-028/20 від 05 серпня 2020 року слідує, що в частині утворення небезпечних джерел запалювання ймовірно прийняти теплові прояви іскор, розжарених часток під час електрозварювальних робіт. Ймовірною причиною виникнення пожежі - порушення правил пожежної безпеки під час проведення електрогазозварювальних робіт.

У вказаному висновку зазначено, що аналіз виникнення пожежі проводився без ознайомлення з матеріалами накопиченими органами ГУНП у Вінницькій області.

Більше того, резолютивною частиною вказаного висновку достеменно не встановлені причини виникнення пожежі, а містяться лише припущення щодо ймовірної причини виникнення пожежі, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Указаний технічний висновок, в частині причин виникнення пожежі, суперечить показам свідка ОСОБА_3 , який був особисто присутній на місці події під час виникнення пожежі в гаражі відповідача і підтвердив, що останній не проводив зварювальних робіт, так як вони з ним в цей момент спілкувались у нього на подвір`ї біля пасіки, яка знаходиться на відстані біля 10 метрів від приміщення гаража де виникла пожежа.

У висновку № 8233/20-21 від 28 січня 2021 року експертом зазначено, що встановлений первинний осередок пожежі (первинне вогнище) знаходився з правого боку під капотом моторного відсіку автомобіля DODGE Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 та за місцем знаходження осередку пожежі зазначеному та представленому у «Технічного висновку по результатам дослідження у визначені технічної причини виникнення пожежі в приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , яка сталася 27.07.2020 року» складеного працівниками ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України у Вінницькій області, не співпадає.

Причиною (об`єктивною) виникнення пожежі є вивільнення теплової енергії внаслідок розгерметизації фрагменту (ділянки) системи газопроводу від паливного боку зі скрапленим газом до силового агрегату (мотору) автомобіля DODGE Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 , яка була виготовлена з горючого матеріалу.

Встановлений первинний осередок пожежі (первинне вогнище) знаходився з правого боку під капотом моторного відсіку автомобіля DODGE Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 на що вказує зосереджена ступінь пошкодження конструктивних елементів силового агрегату (мотору), локальні пошкодження поруч розташованих сталевих конструктивних елементів та локальні пошкодження кузовних деталей автомобіля DODGE Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 .

Шляхами розповсюдження пожежі є стрімке поширення полум`я хмарою газоповітряної суміші яка під тиском надходила у вільний простір приміщення гаражу з розгерметизованої ділянки газопроводу по напрямку від паливного баку до силового агрегату (мотору) автомобіля DODGE Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 .

Причиною виникнення пожежі, яка сталася 27 липня 2020 року у внутрішньому просторі споруди приміщення гаражу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є вивільнення теплової енергії внаслідок розгерметизації фрагменту (ділянки) системи газопроводу від паливного боку зі скрапленим газом до силового агрегату (мотору) автомобіля DODGE Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 , яка була виготовлена з горючого матеріалу (а. с. 58-100).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції експерт ОСОБА_4 повністю підтримав свій висновок експертного дослідження за результатами проведення пожежно-технічного дослідження №8233/20-21 від 28 січня 2021 року та роз`яснив, що осередок виникнення пожежі (первинного вогнища) з правового боку у салоні автомобіля, що за наявним станом пошкоджень досліджених залишків конструктивних елементів автомобіля DODGE Caravan, д.н.з. НОМЕР_1 , проведеного дослідження цифрових фотозображень накопичених на оптичному диску та висновку експерта № 26-08/20КЕ експертного автотоварознавчого дослідження від 16.09.2020 року, результатів проведеного експертного огляду 16.12.2020 року, згідно із методами та методиками дослідження пожежі та відповідно з технічного боку визначений, необґрунтовано.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Водночас потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також той факт, що саме відповідач є заподіювачем шкоди.

У даній справі презумпція вини відповідача спростовується висновком експерта № 8233/20-21 від 28 січня 2021 року та показаннями свідків.

Ураховуючи, що під час розгляду справи судом не було встановлено протиправність дій (бездіяльності) відповідача, його вини у заподіянні збитків позивачу та причинного зв`язку між шкодою та діями (бездіяльністю) відповідача, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив технічного висновку № вс-028/20 від 05 серпня 2020 року є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не спростовують їх.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер спірних правовідносин, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Стьоби Ю. М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за позивачем.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. К. Медвецький

судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський