Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4229/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/4229/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 24 травня 2021 року суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 03 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області (далі Управління), у якому просив визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за реєстраційним №ЖТ 34 від 16.06.2016, яка подана ОСОБА_2 на об`єкт «Прибудова до 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ».

Обґрунтовував вимоги тим, що він є власником 64/36 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Власником іншої частини будинку є його сестра ОСОБА_2 (третя особа у справі). Остання проводить будівельні роботи без урахування будівельних норм в частині навантажень на старі несучі стіни, фундамент, тощо, які створюють неможливі та ненормальні умови для його проживання та призводять до руйнування будинку.

Зокрема, висновком № 313/10.16 від 06.10.2016, експертом встановлено, що в результаті прибудови та надбудови мансардного поверху до квартири АДРЕСА_2 (яка належить ОСОБА_2 ), відбулося втручання в конструкцію зовнішніх несучих (капітальних) стін будинку та у несучий каркас з прогонами і настилом конструкції горищного даху та також нерівномірне навантаження на фундамент та спільну перегородку існуючої будівлі, що призвело до появи діагональних тріщин в стінах суміжної квартири АДРЕСА_3 (яка належить йому).

Позивач вважає, що прибудова є самочинним будівництвом, а отже декларація про готовність до експлуатації об`єкта підлягає скасуванню згідно із статтею 39-1 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», проте Управління відмовило йому у задоволенні відповідної заяви.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Крім доводів, викладених у позовній заяві, ОСОБА_1 вказав, що суд першої інстанції залишив поза увагою висновок будівельно-технічного дослідження від 06.10.2016, клопотання представника третьої особи про призначення у справі судово-будівельної експертизи та доводи його ( ОСОБА_1 ) представника щодо вказаного клопотання. Також, суд не врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №278/2632/17.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Управління просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність та правильність висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 - не визнав, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа у справі ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 належить на праві власності 64/100 ід. частини вказаного житлового будинку, а ОСОБА_2 36/100 ід. частин.

Рішенням Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 59 від 20.09.2012 надано дозвіл ОСОБА_2 на добудову до 1/2 частини житлового будинку кухні, ванної кімнати та коридору в АДРЕСА_1 на власній земельній ділянці (а.с. 14).

28.12.2012 інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_2 за № ЖТ7 (а.с.111).

В подальшому зареєстрована декларація про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту за реєстраційним №ЖТ34 від 16.06.2016 (а.с.123-124).

Відповідно до висновку судового експерта Горкуші М.Д. № 313/10.16 від 06.10.2016 встановлено, що в результаті проведення прибудови та надбудови мансардного поверху до частини житлового будинку, а саме: квартири АДРЕСА_2 , відбулося втручання в конструкцію зовнішніх несучих (капітальних) стін будинку та у несучий каркас з прогонами і настилом конструкції горищного даху та також нерівномірне навантаження на фундамент та спільну перегородку існуючої будівлі, що призвело до появи діагональних тріщин в стінах суміжної квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку (а.с.6-13).

ОСОБА_1 звернувся з листом до управління ДАБІ у Житомирській області щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 . Проте 14.02.2017 листом №1006-4-14/434/17 йому було відмовлено у скасуванні вказаної декларації (а.с.18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним відповідачем у справі є Управління, проте позовні вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків третьої особи ОСОБА_2 , про залучення якої в якості співвідповідача позивач клопотання не заявив, хоча судом йому було роз`яснено положення ч. 2 ст. 51 ЦПК України. Крім того, суд вказав, що позивач не довів обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає, з огляду на таке.

Так, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Згідно статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 89 ЦК України передбачено, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

У ст. 95 цього Кодексу зазначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (ідентифікаційний код 37471912) зареєстрована як юридична особа 08.02.2011. У п.7 положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294 зазначено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна архітектурно-будівельна інспекція України з 20.03.2020 перебуває в стані припинення, проте на даний час не ліквідована.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у травні 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області, яка не є юридичною особою, а є територіальним органом юридичної особи - Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Вищенаведене відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 у справі №760/32455/19 (провадження №61-16459сво20), врахування яких, в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, є обов`язковим.

Оскільки позов пред`явлено до територіального представництва юридичної особи, яке не наділене цивільною процесуальною дієздатністю та не може виступати стороною у цивільному процесі, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями вирішення питання про залучення належного відповідача на стадії апеляційного розгляду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 12 листопада 2021 року.