Справа № 466/9464/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Баєвої О.І.

за участю секретаря с/з Шукост О.М.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові, в порядку окремого провадження, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потапова Тетяна Ігорівна, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потапова Т.І. звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав щодо ОСОБА_2 . А саме просить заборонити йому наближатися на відстань 500 метрів до її місця проживання (перебування); заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися зі нею; вести листування, телефонні розмови або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що проживає із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 10 років у АДРЕСА_1 . Протягом останніх п`яти років останній неодноразово завдавав їй тілесні ушкодження, висловлюється нецензурною лайкою, знущається, чинить психологічне, фізичне та економічне насильство, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась в поліцію.

Так, 27.07.2021р. у зв`язку із вчиненням ОСОБА_2 сімейного насильства, начальником соцслужби був викликаний наряд поліції. Під час останнього побиття 18.08.2021р., ОСОБА_2 зламав їй зуб, після чого вона була змушена покинути своє місце проживання. З серпня 2021 року вона з дітьми проживають у тимчасовому притулку для жертв домашнього насильства. Станом на сьогоднішній день поліцією не вчинено жодних заходів для її захисту від домашнього насилля.

У зв`язку з такими обставинами, змушена звернутись до суду з проханням видати обмежувальний припис.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала вимоги, викладені в заяві, надала аналогічні викладеним в ній пояснення та просила таку задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 у цивільному шлюбі протягом 10 років за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово зверталась із заявами до відділу поліції (а.с.7, 8, 9), з приводу вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства, нанесення тілесних ушкоджень, однак поліцією не вчинено жодних заходів для захисту потерпілої особи від протиправних дій кривдника.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення останнім подібних протиправних дій, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

За статтею 3 Європейської Конвенції Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориг V. Тигкеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника, у зв`язку з чим заява підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив :

заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Потапова Тетяна Ігорівна, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 , протягом шести місяців:

1.Наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ;

2.Особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

3.Вести листування , телефонні розмови або контактувати з ОСОБА_1 , через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Повідомити про прийняте рішення Відділ поліції № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області та Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Заявник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , паспортні дані: невідомі. ІПН невідомий.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. І. Баєва