Справа № 686/7442/21
Провадження № 2/686/3448/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Хмельницький в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

встановив:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, в обгрунтування якого вказала, що 31 липня 2020 року уклала із ОСОБА_3 договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1110. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язалась забезпечувати позивача доглядом, надавати допомогу в усіх питаннях, пов`язаних з утриманням квартири (своєчасна оплата житлово-комунальних послуг, проведення поточного ремонту) в придбанні необхідних медикаментів, продуктів харчування, одягу, взуття і промислових товарів, зберігати право безоплатного пожиттєвого приживання у відчужуваній квартирі. Вартість щомісячного матеріального забезпечення сторони визначили в розмірі 800,00грн. щомісячно. Натомість позивач передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Протягом усього часу з дня укладання договору відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, не звертає уваги на потреби позивача, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, відмовляється доглядати, з листопада місяця не провідує, відносини між ними склались неприязні. В січні 2021 року позивач надіслала відповідачу листа з проханням добровільно розірвати договір довічного утримання, однак ніякого реагування зі сторони відповідача не було, у зв`язку з чим просить розірвати договір довічного утримання укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений 31 липня 2020 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1110.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримала та просили задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що обов`язки за договором виконувала в повному обсязі, організувала день народження позивача, який вона святкувала два дні, щоденно купувала їжу, медикаменти, оплачувала комунальні послуги, на що перераховувала грошові кошти на картку позивача, матеріальне забезпечення в розмірі 800 грн. не перераховувала, оскільки надавала щоденно харчування, про що свідчать рахунки, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що відповідач свої зобов`язання виконувала в повному обсязі, що підтверджується квитанціями, товарними чеками, замовленням святкування дня народження, записами витрат в особистому щоденнику, фотознімками з дня народження, чеками на щоденне харчування, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

31 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , уклали договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1110, відповідно до якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Зі змісту вказаного договору вбачається, що ОСОБА_3 зобов`язалась довічно забезпечувати доглядом ОСОБА_1 , надавати їй допомогу в усіх питаннях, пов`язаних з утриманням квартири (своєчасна оплата житлово-комунальних послуг, проведення поточного ремонту, тощо), в придбанні необхідних медикаментів, продуктів харчування, одягу, взуття і промислових товарів, зберігати її право безоплатного проживання у відчужуваній квартирі, у разі смерті відчужувача нести витрати, пов`язані із похованням (п. 4 договору).

Відповідно до п. 5 договору вартість щомісячного матеріального забезпечення сторони оцінили в розмірі 800,00грн. щомісячно.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України)

Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Аналогічні положення містяться у пункту 8.1 Договору. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, посилаючись на квитанції, платіжні доручення, покази свідків, виходив з того, що позивач не довела невиконання або неналежне виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), оскільки відповідач щомісячно перераховувала на рахунок позивача у ПАТ КБ «ПриватБанк» визначені договором довічного утримання 3 000,00 грн., забезпечувала позивача лікарськими засобами та продуктами харчування, тому підстави для розірвання оспорюваного договору на підставі пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України відсутні. Разом з цим, судами не враховано, що за договором довічного утримання ОСОБА_2 зобов`язувалася не лише забезпечувати ОСОБА_1 довічним утриманням у щомісячному розмірі не менше 3 000,00 грн., лікарськими засобами та продуктами харчування, а також у разі втрати здоров`я забезпечувати її довічним доглядом (пункт 1.1 договору). Як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі представник позивача як на одну із підстав для розірвання договору вказував на те, що відповідач не виконує обов`язку щодо забезпечення позивача доглядом. Зокрема, зазначав, що ОСОБА_2 телефонувала ОСОБА_1 не більше двох разів на місяць, а також не більше одного разу на місяць відвідувала її. Також, відповідач щороку з сім`єю виїжджала за кордон на відпочинок і жодного разу нікому не доручала доглянути за нею. Щодня позивача доглядають соціальний працівник, який її обслуговує вже 10 років, та її друзі: приносять продукти харчування, газети, підтримують чистоту в її квартирі, у тому числі роблять вологі прибирання та миття вікон, допомагають сплачувати комунальні платежі. Суди зазначених обставин належним чином не перевірили, не взяли до уваги, що факт призначення ОСОБА_1 соціального працівника не узгоджується з тією обставиною, що особа за договором довічного утримання повинна бути забезпечена доглядом з боку ОСОБА_2».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 31.07.2020 року відповідач зобов`язалась сплачувати житлово-комунальні послуги, проте, надала квитанції про оплату житлово-комунальних послуг за вересень, жовтень, листопад 2020 рік, січень, березень 2021 рік., крім цього відповідач перерахувала на користь позивача 1512 грн. (квитанції за 15.01.2021, 09.03.2021, 19.04.2021).

Також відповідач надала суду на підтвердження виконання умов за договором довічного утримання рахунки на харчування позивача за період з 17.08.2020 по 07.11.2020, рахунки та фотознімки зі святкування дня народження позивача НОМЕР_1 .

Таким чином, встановлено, що відповідач не виконувала в повному обсязі зобов`язання за договором, зокрема матеріальне забезпечення в сумі 800,00грн. щомісячно позивачу не надавала.

Позивач в поясненнях вказала, що відповідач не піклується про неї, речі та продукти, медикаменти позивач купувала за власні кошти, самостійно оплатила послуги стоматолога.

Вказані обставини також частково підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які пояснили, що позивач проживає одна у квартирі, і звертається до сусідів із проханням допомогти оплатити комунальні послуги, придбати продукти харчування, медикаменти, донька провідує її рідко.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, договір довічного утримання укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений 31 липня 2020 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1110 слід розірвати.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивач вимоги про розподіл судових витрат не заявляла.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 79, 81, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 651, 744, 755,756 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання - задоволити.

Розірвати договір довічного утримання укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений 31 липня 2020 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1110.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_3 .

Дата складання повного тексту рішення 12.10.2021.

Суддя: