Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/586/21
Провадження №: 2/332/634/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2021 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що почивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Крім позивача за вказаною адресою зареєстрований, але з 2006 року не проживає його син , відповідач по справі ОСОБА_2 . Реєстрація відповідача в будинку чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю , оскільки він змушений безпідставно сплачувати кошти по рахункам за житлово-комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача у будинку. Тому позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тульчевська Н.В. в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити, не заперечуюють проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади.
В судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_3 , яка суду пояснила, що вона є дружиною позивача , мешкає за адресою : АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 - її пасинок , син позивача. В спірному будинку зареєстровані сторони і вона. ОСОБА_2 з 2006 року не проживає в спірному будинку, його речей в будинку не має , виселився він добровільно.
Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила , що вона мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , позивача вона знає з 1957 року, бо їх батьки дружили. Син позивача ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 з 2006 року, речей його в будинку не має , перешкод йому ніхто не чинив.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником будинку , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 30.11.1999 року, реєстраційний номер 1-242 (а.с. 5).
Крім позивача за вказаною адресою зареєстрований, але з 2006 року не проживає його син , відповідач по справі ОСОБА_2 . Реєстрація відповідача в будинку чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю , оскільки він змушений безпідставно сплачувати кошти по рахункам за житлово-комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача у будинку.
Відповідач ОСОБА_2 з 2006 року, тобто більше ніж рік, в будинку АДРЕСА_1 не проживає, він забрав всі свої речі , перешкод у користуванні будинком йому ніхто не чинив, що підтверджується показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні.
З реєстрації ОСОБА_2 в добровільному порядку не знявся, сторони не спілкуються, зв`язок з ним відсутній. Реєстрація відповідача в будинку суттєво порушує право власності позивача та створює перешкоди в користуванні власністю.
Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Конституцією України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове прииміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 23.10.2021 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік