КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня2021 року місто Київ.

Справа 754/9632/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11650/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

секретар: Міщенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2021 року (у складі судді Сердинського В.С., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про встановлення факту, усунення особи від спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з вищезгаданим позовом , який обґрунтовувала тим, що : ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті залишилось спадкове майно, Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємицею після померлої стала її рідна сестра позивач ОСОБА_2 .

Співвласником квартири був ОСОБА_5 , онук ОСОБА_4 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємицею його Ѕ частки квартири стала його дружина відповідач ОСОБА_3 , 1991 року народження.

Вищезазначена квартира була приватизована на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частках.

З 22 березня 2017 року, за відсутності більшої частини побутових речей, зокрема батарей, проживати в квартирі, особливо взимку, стало неможливим, тому ОСОБА_4 переїхала жити до своєї сестри ОСОБА_6 . З того часу відповідач ОСОБА_3 також перестала проживати в квартирі, навідувалася до неї вкрай рідко, лише для того щоб забрати продукти харчування та речі, які з`явилися в квартирі завдяки бабусі чоловіка ОСОБА_4 , яка один або два рази на тиждень до нього приїжджала, привозила продукти, одяг, намагалася прибирати у помешканні.

Згідно висновку №468/2 судового медичного експерта ОСОБА_7 анамнез із історії хвороби ОСОБА_5 , де зазначається, «за словами дружини, зловживав різними психотропними препаратами, протягом доби пролежав в одній позі, дружина прийшла провідати ОСОБА_5 о третій годині ночі 25.02.2018 р. і побачила, що він лежить у тій же позі, що і вранці».

У вищезазначеному висновку також зазначається, що 25.02.2018 р. ОСОБА_3 , побачивши, що ОСОБА_5 не виявляє ознак життя, викликала швидку допомогу, хворого було негайно доставлено до лікарні швидкої допомоги. «Стан хворого був вкрай тяжкий, свідомість відсутня, рефлекси знижені, у лікарні хворому проводилась дезинтоксикаційна терапія, стан хворого прогресивно погіршувався не зважаючи на реанімаційні дії, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05 годині 30 хвилин було констатовано біологічну смерть».

Заключний клінічний діагноз: гостре отруєння невідомою речовиною важкого ступеня. Ангіогенний сепсис. Набряк-набухання головного мозку. Двобічна бронхо-пневмонія. Токсична гепатонефропатія. Анурія.

Смерть настала від правобічної бронхопневмонії з абсцедуванням, яка ускладнилась розвитком серозно-гнійного лепто менінгіту та ендогенної інтоксикації. Нерівномірне ущільнення верхньої та середньої часток правої легені, брудно сірий колір легеневої тканини на розрізі із гнійним відокремленням, темно червоні пухкі згортки в порожнинах серця і судинах, серозно гнійний лепто менінгіт, набряк набухання головного мозку, ознаки токсикоз гіпоксичної енцефалопатії.

Таким чином, ОСОБА_3 залишила свого чоловіка у безпорадному стані, не знала коли саме та чим він захворів, не опікувалася станом квартири, щоб у ній було реально проживати, не забрала чоловіка проживати до себе, або не помістила його до відповідного лікувального закладу, якщо їй було достеменно відомо, що він зловживає психотропними препаратами.

Вважає, що така особа не може бути гідною спадкоємицею та має бути усунута від спадкування.

Посилаючись на викладене, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, позивач просила суд встановити факт ухилення спадкоємиці ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5 , 1980 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити факт того, що 24 лютого 2018 року ОСОБА_3 залишила без допомоги у безпорадному стані через важку хворобу свого чоловіка ОСОБА_5 , визнати ОСОБА_3 негідною спадкоємицею та усунути її від спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_5 , у зв`язку із ненаданням допомоги спадкодавцю, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням позивач, через свого представника подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Скарга мотивована тим, що суд не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення не врахував, що відповідачка визнала факт свого не проживання з 01 серпня 2017 року зі своїм чоловіком. Також відповідачка визнала, що вона була єдиною особою, яка могла надати допомогу на лікування своєму чоловіку. Також визнала, що залишила хворого чоловіка в квартирі не придатній для проживання, визнала що не викликала швидку до хворого чоловіка 24 лютого 2018 року, а також визнала, що паспорт чоловіка знаходився у неї , але вона не звернулась за соціальною допомогою для чоловіка. Суд не врахував покази свідків, які підтвердили меркантильність відповідача, та не допитав експерта ОСОБА_7 , не зважаючи на задоволене клопотання.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивачки доводи скарги підтримали.

Відповідач проти доводів скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді доповідача Желепи О.В., пояснення відповідача, представників позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела наявність підстав для усунення ОСОБА_3 від спадщини після смерті її чоловіка.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, так як вони в повній мірі відповідають встановленим обставинам справи та вимога Закону.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважав встановленими такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1999 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях на праві приватної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11 том І).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27 лютого 2018 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12 том І).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 20 листопада 2018 року (а.с.13 том І).

17 червня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 , актовий запис №782, що підтверджується відміткою в паспорті останньої та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.39 том І, а.с.14 том ІІ).

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не доведено ухилення відповідача ОСОБА_3 від надання допомоги ОСОБА_5 , а також винної поведінки відповідача (зокрема, відмова від надання допомоги чоловіку), потребу спадкодавця у допомозі саме відповідача.

Зокрема, позивачем ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 дійсно потребував сторонньої допомоги, а якщо потребував - звертався за такою допомогою до відповідача ОСОБА_3 , а остання ухилялася від її надання.

Згідно листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Деснянського району м. Києва №1259 від 15.10.2019 р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з січня 2017 року по січень 2018 року за медичною допомогою не звертався. Первинна медична документація амбулаторна картка на ОСОБА_5 відсутня (а.с.84 том І).

Відповідно до електронної бази даних Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації за період з січня 2017 року по січень 2018 року, ОСОБА_5 на обліку не перебував, та не отримував жодних видів державних соціальних допомог (а.с.86 том І).

25 лютого 2018 року ОСОБА_5 потрапив до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом гостре отруєння неідентифікованими психотропними речовинами, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 05 год. 30 хв. - помер, причина смерті - правобічна пневмонія з абсцедуванням (а.с.150-160 том І).

Наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Лікування наркоманії в більшості випадків не приносить успіху. Застосовувані в спеціалізованих клініках методики дієві лише при активній позиції самого хворого. Але й у таких випадках після одужання частими є рецидиви.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 хоча і мав наркотичну залежність, проте не перебував у безпорадному стані, оскільки міг самостійно забезпечувати умови свого життя, рухатися, готувати їжу, одягатися та вести побут. Медична документація не підтверджує факт перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані у зв`язку із тяжкою хворобою.

Дослідивши наявні та надані суду докази, апеляційний суд дійшов висновку, що вищенаведені обставини справи які встановлені судом є доведеним, висновки суду про недоведеність позивачем підстав для усунення відповідачки від спадщини відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач визнала, що вона постійно не проживала з чоловіком на законність рішення не впливають, оскільки факт не проживання зі спадкодавцем не є обставиною, яка може бути підставою для усунення від спадщини.

Доводи скарги про те, що відповідач була єдиною особою, яка могла надати допомогу чоловіку та звернутись за допомогою з метою лікування наркотичного захворювання, колегія суддів відхиляє, оскільки суду не було надано доказів тому, що відповідачка не зверталась за таким лікуванням, а також доказів тому, що вона мала достатньо коштів для постійної оплати такого лікування.

Доводи про залишення чоловіка в безпорадному стані 24 лютого 2018 року та не виклик швидкої, що стало причиною смерті останнього є недоведеними, оскільки суду не надано доказів, що причиною смерті ОСОБА_5 стали винні дії відповідача, а саме залишення останнього без медичної допомоги.

Доводи про надання судом неналежної оцінки показам свідків також є безпідставні, оскільки суд детально зазначив в рішенні всі покази свідків і вірно встановив, що з таких показів не доведена вся сукупність обставин, яка б могла бути підставою для усунення особи від спадщини. Крім того скарга не містить конкретних доводів, які б вказували на те, які конкретно покази не були враховані.

Доводи скарги про те, що свідки підтвердили меркантильність відповідача не впливають на законність рішення, оскільки меркантильність особи не є підставою для усунення її від спадщини, необхідно доводити ряд фактів, які наведені вище та які в даній справі позивач не довів.

Не доведено перебування особи в безпорадному стані протягом конкретного періоду часу до смерті особи, не доведено, що чоловік звертався за допомогою до відповідача, а остання йому відмовила. Не доведено, що відповідач мала можливість надати своєму чоловіку фінансову допомогу та вилікувати останнього від наркоманії проте не зробила це умисно.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Суд при винесенні рішення правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів до Верховного суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року.

Головуючий: О.В.Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик