Єдиний унікальний номер 243/1509/21
Номер провадження 22-ц/804/2092/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

представника позивача адвоката Сильченко О.В.,

представника відповідача адвоката Мінченко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 243/1509/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту допуску до роботи та перебування у трудових відносинах, стяг-нення заробітної плати, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2021 року (суддя першої інстанції Мінаєв І.М.),-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту допуску до роботи та перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати.

Позов обґрунтований тим, що в середині липня 2020 в мережі інтернет на сайті оголошень www.work.ua вона знайшла оголошення про працевлаштування на посаду техніка-технолога та зателефонувала на зазначений в оголошенні номер телефону " НОМЕР_1 " для з`ясування подробиць працевлаштування. Під час розмови з відповідачем ОСОБА_2 їй було запропоновано надіслати своє резюме на цей же номер через додаток у месенджері Viber. Крім іншого, ОСОБА_2 в телефонній розмові повідомила, що сама вона територіально перебуває у м. Києві, а робоче місце позивачки буде знаходитися у м. Слов`янську у приміщенні на території «Слов`янського бульвару» по вул. Центральній, 59 , павільйон № НОМЕР_2 , де матиме виконувати роботу оператора принтера-плотера. Для прийняття рішення щодо її працевлаштування позивачці було запропоновано приїхати до м. Києва на співбесіду, білети до м. Києва були придбані на її ім`я відповідачкою та надіслані в електронному вигляді в месенджері Viber. Під час співбесіди ОСОБА_2 роз`яснила позивачці обсяг її роботи та трудові обов`язки, до роботи вона мала стати 23 липня 2020 року. Було обумовлено, що перший місяць ОСОБА_1 проходить стажування, а в подальшому вона буде офіційно працевлаштована. ОСОБА_2 також їй пояснила, що в перший місяць стажування заробітна плата буде в сумі 6 000 грн., а в подальшому - 7 000 грн. на місяць.

23 липня 2020 року вона приступила до роботи, її робоче місце знаходилось у нежитлово-му приміщенні павільйону № НОМЕР_2 на території торговельного комплексу « Слов`янський буль-вар ». До її обов`язків входило здійснювати роздруківку "бірок" для одягу на принтері та розд-руківка розкладок (лекал для одягу) на плотері. Плотер був привезений на виробництво та налаштований фахівцем у цей же день. Під час відсутності основної роботи вона виконувала іншу роботу, потім до її обов`язків було віднесено складання звітів про використані тканини після тієї чи іншої заявки. Її робочий час у будні дні тривав з 08-00 год. до 17-00 год., за робо-ту по необхідності у суботу їй була обіцяна відповідачем доплата. Таких субот вона відпрацю-вала 10, але доплату отримала лише одного разу 21 грудня 2020 року у сумі 1 000 грн. Таким чином вона працювала до 28 грудня 2020 року, а її офіційне працевлаштування постійно від-повідачем відкладалося. 28 грудня 2020 року вона відпрацювала повний робочий день з під-вищеною температурою, а наступного дня їй зателефонували з лікарні та повідомили, що їй встановлено діагноз Covid-19 та попередили про самоізоляцію, про що вона в свою чергу по-відомила відповідача. Однак, 04 січня 2021 року на її місці вже працювала інша людина, про що вона довідалася з листування з робочої групи Watsapp. За період роботи їй було виплачено заробітну плату на загальну суму 31 000 грн., а заробітну плату за грудень 2020 та за 10 відп-рацьованих субот їй не виплачено до теперішнього часу.

Посилаючись на наведені обставини та норми Закону позивач просила суд встановити факт її допуску до роботи та перебування у трудових відносинах з ОСОБА_2 на умовах повного робочого часу на посаді оператора принтера-плотера з 23 липня 2020 року по 28 гру-дня 2020 року, а також стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за період з 23 ли-пня 2020 року по 28 грудня 2020 року в сумі 43 995,01 грн. та понесені нею судові витрати.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2021 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту допуску до роботи та перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати.

Встановлений юридичний факт допуску ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до роботи та перебування у трудових відносинах з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_3 , на умовах повного робочого часу на посаді оператора принтера-плотера з 23 липня 2020 року по 28 грудня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість з заробітної плати, що становить 43 994 грн. 95 коп. та складається з заборгованості за липень у сумі 4 357 грн. 04 коп., за серпень - 8 389 грн., за вересень - 8 697 грн., за жовтень - 10 397 грн., за листопад - 3 329 грн., за грудень - 8 825,91 грн., з яких має бути сплачено відповідно до законодавства по-даток на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соці-альне страхування.

Вирішено питання про розподіл о витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адво-кат ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування норм ма-теріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обста-вин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонно-го суду Донецької області від 27 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задово-ленні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції про визначення природи правовідносин, які склалися між сторонами у справі як трудові і тому факт допуску ОСОБА_1 до роботи та її перебування у трудових правовід-носинах суд помилково встановив доведеним. З поданої позовної заяви та тексту оскаржува-ного рішення вбачається, що позовні вимоги пред`явлені та ухвалено судове рішення щодо фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посилаючись на положення ст. 1 Закону України «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гара-нтії їх діяльності», ч. 1 ст. 51 ЦК України, підкреслює, що роботодавець - це є юридична або фізична особа-підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб. Тобто «фізична особа-підприємець» та «фізична особа» мають різний правовий характер і ця відмінність полягає саме у тих правовідносинах, в яких приймає участь така фізична особа чи фізична особа підприємець. Згідно ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодек-су. Аналізуючи текст оскаржуваного рішення та інші матеріали справи, скаржник посилається на те, що позовна заява про встановлення факту допуску до роботи та перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати подано до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, як фізичної особи, тобто ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, що, на думку скаржника, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, посилаючись на те, що підставою для виплати заробітної плати є наявність трудових відносин між сторонами, які в свою чергу виникають шляхом укладення між сторо-нами трудового договору. ОСОБА_1 повинна була дотриматися умов необхідних для укла-дення трудового договору, а саме писати заяву про прийняття на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, диплом за спеціальністю тощо. Проте матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 укладала з відповідачем трудовий договір. Наказ про її прийом на роботу не видавався, заробітна плата їй не нараховувалася і, відповідно не виплачувалася. ОСОБА_1 не могла бути допущена до роботи без укладення трудового договору. Скаржник стверджує, що між сторонами трудові відносини були відсутні, а тому вимоги про встановлення факту перебування у таких відносинах не є обґрунтованими, як і похідні від них вимоги про стягнення заробітної плати. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано. Надані позивачем на підтвердження заявлених вимог докази не підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у даному спорі і судом першої інстанції мали б бути відхилені.

Щодо помилкових висновків суду першої інстанції про стягнення заробітної плати, скар-жник посилається на те, що підставою виплати заробітної плати є наявність трудових відносин між сторонами, які в свою чергу виникають шляхом укладення між сторонами трудового договору. Судом першої інстанції встановлено, що кошти на банківський рахунок ОСОБА_1 перераховувалися від ОСОБА_4 , який є засновником ТОВ «Спецторг трейд». Які правовідносини у позивача та засновника ТОВ «Спецторг трейд», ОСОБА_4 оскаржуваним судовим рішенням не встановлено. Натомість заробітна плата позивачу відповідачем ОСОБА_2 не нараховувалася і відповідно не виплачувалася.

Також, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, скаржник зазначає, що під час ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції взяв до уваги та поклав в основу оскаржуваного судового рішення не належний та не допустимий доказ ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2021 року у справі № 243/1171/21 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення електронних доказів шляхом огляду в судовому засіданні, яка була долучена до матеріалів справи з порушенням встановленого порядку.

Крім того, скаржник наголошує, що заявлені позовні вимоги не є належним способом за-хисту прав, передбаченим чинним законодавством, оскільки інших вимог щодо визнання тру-дового договору укладеним за відсутності наказу чи розпорядження позивачем заявлено не було. В межах заявлених позовних вимог «про встановлення факту допуску до роботи, пере-бування у трудових відносинах та стягнення заробітної плати» суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки на час спірних правовідносин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України ОСОБА_1 не могла бути допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сильченко О.В., на апеляційну скаргу відповідача надано письмовий відзив, в якому вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що відповідальність передбачена ч. 6 ст. 235 КЗпП України може бути заснована як до фізичної особи так і до фізичної особи-підприємця. Відсутність у особи зареєстрованого статусу підприємця не є підставою для зві-льнення від відповідальності, передбаченої ст. 235 КЗпП України. Звертає увагу, що судом першої інстанції встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем розпоча-лися 23 липня 2020 року, а відповідач здійснила державну реєстраціє ФОП лише 16 жовтня 2020 року. Здійснення відповідачем господарської (підприємницької) діяльності без реєстрації суб`єкта господарювання тягне за собою відповідальність передбачену законом та не впливає на вирішення по суті позовних вимог щодо встановлення факту допуску до роботи та перебу-вання у трудових відносинах.

Посилання відповідача на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 522/4807/15-ц є недоречним та неактуальним, оскільки предметом розгляду справи № 522/4807/15-ц є заробітна плата за квітень-грудень 2014 року, а КЗпП було доповнено ч. 6 ст. 235 Законом, який набув чинності 01 січня 2015 року.

Крім того, зазначає, що встановлені судом обставини у сукупності свідчать про те, що ві-дповідач та ОСОБА_4 знайомі, грошові кошти на картку позивача переказувалися ОСОБА_4 не за ініціативою або розпорядженням позивача, а за ініціативою іншої особи. Періодич-ність та сталість таких переказів в контексті особистої переписки сторін в месенджерах та пе-реписки в загальних чатах свідчить про те, що такі перекази є оплатою праці позивача здійс-неною відповідачем та відповідно є доказом існування трудових відносин.

Щодо надання електронних доказів позивачем в тексті позовної заяви, позивачем було за-значено, що електронні докази оглянуті судом на підставі ухвали Слов`янського міськрайон-ного суду Донецької області від 15 лютого 2021 року № 243/1171/21 про забезпечення доказів. Електронні докази в копіях були подані позивачем разом з позовною заявою. На виконання вимог ЦПК України примірник позовної заяви із додатками серед яких були й електронні до-кази в паперових копіях був направлений відповідачу.

Також зазначає, що позивачем обрано належний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки фактичний допуск до роботи та укладення трудового договору є тотожними понят-тями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного за-хисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за на-явними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішен-ня суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Судову повістку-повідомлення про розгляд справи 26 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 отримала 12 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 121 т. 2).

Судова повістка-повідомлення про розгляд справи 26 жовтня 2021 року, надіслана апеля-ційним судом на адресу відповідача ОСОБА_2 , повернута на адресу апеляційного суду з відміткою від 01 жовтня 2021 року «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 119 т. 2).

Про причини неявки у судове засідання 26 жовтня 2021 року сторони не повідомили і від-повідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК Украї-ни неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат Мінченко Я.В. підтримав доводи апеляційної скарги, заперечував факт придбання відповідачем квитків для проїзду позивачки зі Славянська до Києва та назад для проведення співбесіди, заперечував факт того, що така співбесіда між сторонами відбулася. Вважає, що ОСОБА_1 не перебува-ла у трудових відносинах з ОСОБА_2 , просив рішення суду скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача адвокат Сильченко О.В. проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенс-тва права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і за-стосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали спра-ви та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за відомос-тями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, види діяльності: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); виробництво робочого одягу, неспеціалізована оптова торгівля, посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації, спеціалізована діяльність з дизайну, інша професійна наукова та технічна діяльність, надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, в графі «інформація для здійснення зв`язку» зазначено телефон НОМЕР_4 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9, т.1).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Спецторг трейд» (ідентифікаційний код юриди-чної особи 40465034) здійснює діяльність, зокрема з виробництва робочого одягу. Засновни-ком цієї юридичної особи є ОСОБА_4 (а.с.10, т.1).

З посадочного документу № 000В4159-1FAB-4880-0001 від 19 липня 2020 року вбачаєть-ся, що на ім`я ОСОБА_1 придбано квиток на потяг сполученням «Слов`янськ - Київ», відправлення потягу 20 липня 2020 року о 22-44 год., прибуття 21 липня 2020 року о 09-44 год. (а.с.12 т. 1). Згідно з посадочним документом № 000B4159-4DEB-574A-0001 від 19 липня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 придбано квиток на потяг сполученням «Київ-Слов`янськ», відправлення потягу 22 липня 2020 року о 06-12 год., прибуття 22 липня 2020 року о 12-10 год. (а.с.13, т.1).

Зі змісту оголошення на сайті «Olx.ua» вбачається, що користувачем ОСОБА_5 (контактний номер телефону НОМЕР_4 ) розміщено оголошення про постійну роботу на повну ставку у м. Слов`янськ, з заробітною платою 6000-10000 грн. на місяць, та зазначено що в надійну динамічну компанію потрібен бухгалтер з виробництва з досвідом роботи в програмі 1-С 8.3, робота зі складськими залишками, інвентаризацією (а.с.14, т.1).

З оголошення, розміщеного на сайті Work.ua, вбачається що ТОВ «Востокспецсервис» бі-льше 12 років на ринку, сфера діяльності - виробництво та реалізація засобів індивідуального захисту, одягу та взуття, контактна особа ОСОБА_2 ( НОМЕР_4 ). Станом на 09 лютого 2021 року розміщених вакансій немає (а.с.15, т.1).

На сайті оголошень Rabota.ua у січні 2021 року розміщене оголошення ТОВ «Робочий стиль» про вакансію виробничого бухгалтера, оператора 1С з заробітною платою 6000-10000 грн. За адресою: м. Слов`янськ, вул. Центральна, 59 , контактною особою вказано ОСОБА_2 ( НОМЕР_4 ). Умови працевлаштування офіс неподалік від автовокзалу, графік ро-боти понеділок-п`ятниця з 08-00 год. до 17-00 год., вказано про доступність офіційного праце-влаштування (а.с.16, т.1).

Із скріншоту сайту Головного управління статистики Донецької області, середня заробітна плата штатних працівників у 2020 (за видом економічної діяльності промисловість) у червні склала 14019 грн., у липні - 14316 грн., у серпні - 14389 грн., у вересні - 14697 грн., у жовтні - 14397 грн., у листопаді - 13829 грн., у грудні - 15430 грн. (а.с. 40, т.1).

Зі змісту банківської виписки АТ КБ «Приватбанк» з рахунку НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 12 серпня 2020 року та 28 серпня 2020 року отримано переказ від ОСОБА_8 в сумі 3 000 грн. (кожний) (а.с. 46, т.1).

З банківської виписки АТ КБ «Приватбанк» з рахунку НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_1 від 11 лютого 2021 року вбачається, що 17 вересня 2020 року від ОСОБА_4 надійшов переказ грошових коштів у сумі 3 000,00 грн., 23 вересня 2020 року від ОСОБА_4 надійшов переказ грошових коштів від ОСОБА_8 у сумі 3 000,00 грн., 11 жовтня 2020 року від ОСОБА_4 надійшов переказ у сумі 4 000 грн., 02 листопада 2020 року надійшов переказ від ОСОБА_9 у сумі 4 000 грн., 26.11.2020 від ОСОБА_4 надійшов переказ у сумі 3 500 грн., 09 грудня 2020 року від ОСОБА_9 надійшов переказ у сумі 3 500 грн., 21 грудня 2020 року від ОСОБА_4 надійшов переказ у сумі 1 000 грн. (а.с. 47, т.1).

Відповідно листа Міністерства соціальної політики України № 1133/0/206-19 від 29 липня 2019 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік», у липні 23 робочих дні, у серпні 20 робочих дні, у вересні 22 робочих дні, у жовтні 21 робочий день, у листопаді 21 робочий день, у грудні 22 робочих дні (а.с.48-49 т.1).

Зі змісту листування з групи в месенджері Viber « ІНФОРМАЦІЯ_6 », в якій також перебу-ває позивач по справі як учасник ОСОБА_10 (НОМЕР_8) вбачається, що обговорюються робочі питання з виробничого процесу, а саме надаються відомості по замовленням, зокрема щодо "бірок", ОСОБА_1 ставить відповідні питання щодо "бірок", просить надіслати їй завдання на друк "бірок", які мають бути надіслані до Львову, Полтави, Краматорська і т.ін. За 14.10.2020 року міститься повідомлення ОСОБА_1 : «Я о 15-00 пішла, був короткий день. Завтра відправимо». У відповідь 21 грудня 2020 року ОСОБА_2 надіслала повідомлення, що картридж для плотера готовий для отримання, його слід забрати, та надано вказівку ОСОБА_11 проконтролювати отримання. 07 січня 2021 року ОСОБА_2 розміщено повідо-млення з привітанням зі святами, яке адресоване «дорогим та шановним колегам» (а.с.50-79 т.1).

Згідно листування групи «ЭЛК-раскладки РУС» у месенджері Whatsapp ОСОБА_1 29 липня 2020 року викладено прохання «надіслати специфікацію до заявки № 187», у групі об-говорюються деталі виробничого процесу щодо комплектності крою, "бірок" і т.ін. ОСОБА_2 надіслала повідомлення, адресоване ОСОБА_1 , за змістом якого їй потрібна відповідь, чому друкуються "бірки", які є невидимками, їй незрозуміло, вона чекає на відповідь. ОСОБА_1 відповіла, що такі "бірки" надіслали у вкладенні, на що ОСОБА_12 відповіла позивач-ці, що та пропустила брак, якщо неякісна "бірка" слід її замінити. ОСОБА_2 надіслала ОСОБА_1 повідомлення, за змістом якого вказала, що не дуже нормально з її боку відпові-дати таким чином, запитала чи їй надіслали в програмі затерту "бірку" чи при виводі на друк вона стала нечитабельною. Також повідомлення містить прохання до всіх колег розуміти сту-пень відповідальності, та прохання до ОСОБА_1 бути уважною, розуміти що вона відпові-дальна за ту ділянку роботи, яку виконує, підприємство не буде сплачувати чиюсь неуваж-ність або безвідповідальність, а виробництво - це великий процес і механізми. ОСОБА_1 відповіла, що намагатиметься виправитися. Далі листування у групі також стосується органі-зації робочого процесу, замовлень та завдань (а.с.80-113 т.1).

Зі скріншоту з сайту ОLХ.UA вбачається, що користувачем ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 (контактний телефон НОМЕР_1 ) розміщено оголошення про вакансію оператора прин-тера/плотера з заробітною платою 6000-10000 грн. на місяць (постійна робота, робота на пов-ну ставку) у м.Слов`янськ Донецької області (а.с.125 т.1).

Згідно зі скріншотом з групи Viber вбачається, що 24 лютого 2021 року ОСОБА_12 видалила ОСОБА_1 з групи (а.с.126-127, т.1)

Згідно товарно-транспортних накладних від 05 лютого 2021 року відправлено вантаж - костюми зварювальників утеплені ТОВ «Спецторг Трейд», відправник ОСОБА_8 (а.с.128-131 т.1).

За відомостями Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 04 березня 2021 року, наданими на виконання ухвали суду про витребування доказів, з моменту реєстрації ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця звітність про суми нарахованої заро-бітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги тощо) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_2 не надавалась (а.с. 132 т.1).

За відомостями філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська залізниця» від 23 березня 2021 року, наданими на виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів, посадочні документи № 000В4159-1FAB4880-0001 та № 000B4159-4DEB574A-0001 оплачені карткою НОМЕР_9 при оформленні посадочних документів зазначена електронна ІНФОРМАЦІЯ_5 За результатами перевірки посадочних документів встановлено, що вони були успішно скановані пристроєм МТКД та отримали статус «Сплачено. Використаний», що є підтвердженням факту здійснення пасажиром поїздки (а.с.176 т.1).

01 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в До-нецькій області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172, ч.1 ст.175 КК України відносно неї відповідачкою ОСОБА_2 (а.с.216-217 т.1).

12 квітня 2021 року до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопору-шення, передбаченого ч. 1 ст.175 КК України, за повідомленням ОСОБА_1 відносно ОСОБА_14 (а.с.218 т.1).

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2021 року у справі № 243/1171/21 за заявою ОСОБА_1 були забезпечені електронні докази шляхом огляду в судовому засіданні, подані ОСОБА_1 роздруковані тексти переписки та оголо-шення, що надані для огляду в судовому засіданні, вирішено вважати ідентичними оригіналам електронних доказів в електронній (цифровій) формі у мобільних додатках Telegram, Vibеr, Watsapp переписки з абонентом НОМЕР_1 « ОСОБА_2 », що збережені на мобільному телефоні «Xiaomi Redmi» за номером НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_1 , та змісту оголошень на сайтах Olx, Work.ua, Rabota.ua (а.с.2-3 т.2).

Постановою Донецького апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 люто-го 2021 року про забезпечення доказів залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін (а.с.4-5, т.2).

Апеляційний суд керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний сторо-ною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укла-дення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Поняття "фізична особа - підприємець" в сукупності теж охоплюється поняттям "фізична особа", оскільки громадянин, який бажає реалізувати своє конституційне право па підприєм-ницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених за-конодавством процедур лише набуває нової ознаки - "підприємець", не втрачаючи при цьому статусу фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником пі-дприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Оскільки фізична особа - підприємець у розумінні норм КЗпП виступає роботодавцем, то він має вести кадрову документацію.

Зокрема фізична особа - підприємець має оформляти локальні акти, укладати трудові до-говори у письмовій формі, вести трудові книжки працівників та може вести книгу реєстрації локальних актів, розробляти правила внутрішнього трудового розпорядку, вести табелі обліку використання робочого часу тощо.

Чинним законодавством про працю не передбачено обов`язковість фізичної особи - підп-риємця мати штатний розпис.

Прийняття на посаду, не передбачену штатним розписом, можливе на підставі договору цивільно-правового характеру. При виконанні робіт, наданні послуг на підставі трудового договору повинні бути дотримані вимоги трудового законодавства, а при укладанні цивільно-правового договору на виконання певної роботи або за надання певних послуг слід керуватися цивільним законодавством.

Особа, яка виконує роботу на підставі цивільно-правового договору, на відміну від пра-цівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам органі-зовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Законодавство про працю на такі відносини не поширюється (лист Мінсоцполітики від 21.05. 2019 року N 34/0/23-19/133).

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних, є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим до-говором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою догово-ру є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і вико-нує свою роботу.

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає з`ясуванню факт виконання позивачем саме трудових функцій без оформлення трудових відносин, чи перебування його у цивільно-правових відносинах з відповідачем.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до переконання про ная-вність підстав для задоволення її позовних вимог у відповідності до обраного позивачем спо-собу захисту та в межах заявлених позовних вимог.

При цьому суд виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими дока-зами, що вона працювала оператором принтера-плотера у вказаний нею період, надані нею докази у виді електронних проїзних документів, що були придбані ОСОБА_2 та наді-слані ОСОБА_1 , яка їх використала під час поїздки до м. Києва на співбесіду, листування в месенджерах, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 була не лише учасником чатів, де вирішувалися робочі питання, а й систематично отримувала виробничі завдання як щодо без-посередньо друку "бірок" на плотері, так і щодо організації її роботи (повідомлення ОСОБА_15 , що були адресовані ОСОБА_1 з вказівкою проконтролювати картридж на плотер), випискою з карткових рахунків, яка за своїм змістом узгоджується з листуванням з ОСОБА_16 (після повідомлень ОСОБА_1 щодо невчасної сплати грошових коштів за викона-ну роботу, адресованих ОСОБА_2 , на картковий рахунок ОСОБА_1 надходили гро-шові кошти, про що ОСОБА_1 повідомляла ОСОБА_2 відповідними повідомленнями). За наявних в справі доказів суд першої інстанції зробив висновок, що на ОСОБА_1 поши-рювалися правила внутрішнього трудового розпорядку (міститься повідомлення ОСОБА_1 про скорочену тривалість робочого часу напередодні святкового дня 14 жовтня), вона працю-вала повний робочий день - виробничі завдання надходили ОСОБА_1 з ранку до вечірнього часу, надані позивачем докази є логічними, вони узгоджуються між собою у своїй сукупності та не містять протиріч. Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача. Також суд дійшов до висновку, що попри надходження на картковий рахунок позивачки грошових коштів від ОСОБА_4 , такі виплати здійснювалися саме за вказівкою ОСОБА_2 . З урахуванням встановлених обставин суд прийшов до переконання що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, мають ознаки трудових і повинні врегульовуватися за правилами КЗпП України. Тому факт допуску ОСОБА_1 до роботи та її перебування у трудових правовідносинах в зазначений період суд вважав доведеним. При цьому суд відхилив доводи представника відповідача в тій частині, що ОСОБА_1 не могла перебувати з ОСОБА_2 у трудових відносинах у вказаний нею період оскільки тільки 16 жовтня 2020 року відповідач була зареєстрована як ФОП. З урахуванням положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності 01 січня 2015 року і яким внесено зміни, зокрема до ст. 24 КЗпП України та змінено назву та редакцію ст. 235 КЗпП України, суд прийняв рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді з утриманням податків та обов`язкових платежів з нарахованої суми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підс-тав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можли-вість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

В умовах розвитку ринкових відносин значно зросла чисельність осіб, які займаються під-приємницькою діяльністю без створення юридичної особи. Така підприємницька діяльність ґрунтується не лише на праці самого громадянина-підприємця, а й на праці інших громадян, які працюють на умовах трудового договору.

Відповідно до вимог ст. 24 КЗпП України трудовий договір з фізичною особою укладаєть-ся обов`язково в письмовій формі. Це пояснюється тим, що працівник потребує посиленого правового захисту.

Із обставин справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у спірних правовідносинах здійснювала функції роботодавця.

Визначення терміну «Роботодавець» міститься в двох Законах:

Згідно Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Роботода-вець - власник підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяль-ності, галузевої належності або уповноважений ним орган (керівник) чи фізична особа, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

Згідно Закону України «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх ді-яльності», Роботодавець - юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

Відповідач на сайті OLX.UA розмістила оголошення про вакансію оператора прин-тера/плотера з зазначенням розміру посадового окладу. Організувала приїзд позивачки ОСОБА_17 до міста Києва для проведення співбесіди з метою прийняття остаточного рішення щодо працевлаштування останньої. Під час зустрічі були оговорені умови трудового договору - графік роботи позивача, оплата праці за робочим графіком та роботу за переробітку, встано-влено випробувальний строк та визначено її робоче місце. При цьому будь якої інформації щодо свого можливого статусу як уповноваженої особи роботодавця, або даних про те, на яке саме підприємство працевлаштовується позивачка з боку відповідача ОСОБА_1 не надава-лась.

Аналіз подальших виробничих стосунків сторін свідчить про те, що питання виробничої діяльності ОСОБА_1 , її завантаження працею, питання якості виконуваною нею роботи та її оплати, а також питання укладення трудового договору у письмовій формі відносилися ви-ключно до компетенції ОСОБА_2 .

На користь цього висновку свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого ОСОБА_2 набуло статус фізичної особи-підприємця 16.10.2020 року тобто у період, коли сторони ще перебували у трудових відносинах (а.с. 9, т.1).

Тобто, відповідач організувала трудову діяльність позивачки, про що свідчать наявні в ма-теріалах справи докази, в тому числі і електронні, які судом першої інстанції обґрунтовано прийняти до уваги, зокрема вимоги ОСОБА_2 до позивачки передавати табель обліку робочого часу (а.с. 24, т.1).

З урахування наведеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстан-ції, викладеним у п. 56 судового рішення щодо того, що сторони перебували у трудових пра-вовідносинах.

На спростування такого висновку ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не надала суду першої інстанції будь яких належних та допустимих доказів. Не нада-ла відповідачка таких доказів і апеляційному суду.

Установивши факт перебування сторін у трудових відносин без укладення трудового до-говору, та визначивши період такої роботи, суд першої інстанції у відповідності до ч. 6 ст. 235 КЗпП України прийняв рішення про нарахування та виплату позивачу заробітної плати у роз-мірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регі-оні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати.

Доводами апеляційної скарги є незгода сторони відповідача з висновками суду щодо того, що сторони перебувала у трудових відносинах. Питання нарахування та стягнення визначеного судом розміру заборгованості з заробітної плати у сумі 43 994 грн.95 коп. в апеляційній скарзі не піднімається, а тому апеляційним судом не переглядається.

На думку колегії суддів судове рішення, що переглядається в апеляційному порядку, є до-статньо мотивованим, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу, дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропо-рційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційно-му порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська