Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1146/19

номер провадження 2/695/113/21

12 жовтня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря - Біліченко С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Лінника М.С.

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Побиванця Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що за ним на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2016 року визнано право власності на причіп технологічний «ПСЕ-20», 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , що виділений йому з пайового фонду колишнього КСП «Більшовик». Позивач прийняв вказаний причіп, що стверджується актом приймання-передачі майнового паю, але фактично вказаний причіп знаходився на території тракторної бригади СТОВ «Богатир» і на думку позивача був звідти забраний без належних правових підстав відповідачем ОСОБА_2 ..

Позивач наполягає, що відповідач безпідставно користується його причепом та відмовляється повертати останній його законному володільцю.

За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, у якому просив витребувати із незаконного володіння відповідача зазначений причіп технологічний «ПСЕ-20», 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , червоного кольору та повернути його у володіння власнику ОСОБА_3 ..

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по оплаті послуг адвоката у сумі 3000 грн., а також витрати по оплаті судового збору на суму 1152.60 грн.

Розгляд вказаної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін на підставі ухвали суду від 10.07.2019 року.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та адвокат Лінник М.С. позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову, вказуючи на безпідставність володіння спірним причепом відповідачем. Крім того, просили допитати в якості свідків ОСОБА_4 та сина відповідача ОСОБА_5 , які можуть підтвердити факти, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, адвокат Побиванець Ю.В. проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що відповідач у своєму володінні не має причепа на який вказує позивач, однак має схожий із ним причеп, який не містить ідентифікуючих ознак, а тому не можна стверджувати, що вказаний причеп належить саме позивачу. За таких обставин вимоги позивача є не обґрунтованими та, на думку представника відповідача, задоволенню не підлягають.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що знає про спір між позивачем та відповідачем про бортовий причіп, який отримував позивач при розпаюванні колгоспу. Не один раз бачив схожий причіп у ОСОБА_2 , крім того знає, що трактор ОСОБА_2 та схожий причіп перебував під арештом у ДАІ. Бачив рішення загальних зборів при розпаюванні майна, де причіп червоного кольору, який є схожим із причепом, який перебуває у володінні ОСОБА_2 , передавався ОСОБА_3 , однак не знає чи містить вказаний причіп, який перебуває у ОСОБА_2 відповідний номер.

Свідок ОСОБА_5 , що є сином ОСОБА_2 від пояснень відмовився посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною.

Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння).

Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.

Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Власник має право витребувати своє майно від особи, в якої таке майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше.

У такій справі необхідно встановити обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном. Правові позиції щодо особливостей віндикації та обсягів доведення у справах за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння неодноразово викладалися Верховним Судом, зокрема у постановах від 15.05.2018 року у справі № 923/630/17, від 29.01.2019 року у справі № 911/3312/17, від 02.04.2019 року у справі № 911/737/18, від 19.06.2019 року у справі № 914/1671/17, від 27.08.2019 року у справі № 925/366/18.

Верховний Суд у своїй постанові від 21 червня 2018 року у справі № 703/5364/15- ц (провадження № 61-4812св18) вказав, що "застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Аналіз ст. 387 Цивільного кодексу України свідчить про те, що віндикаційний позов грунтується передусім на тому, що право власності на річ с абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.

Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном.

У постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 910/13536/19 визначено, що для застосування передбаченого ст. 387 ЦК України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності.

За даним позовом, позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідача рухоме майно, а саме причіп технологічний «ПСЕ-20», 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , червоного кольору, укомплектований риштованням та запасним колесом.

Належність вказаного причепу позивачу стверджується рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.02.2016 року та актом прийому-передачі майнового паю сільськогосподарського ТОВ «Богатир» та ОСОБА_3 від 27.03.2003 року.

Як вбачається з матеріалів справи до ЄРДР 29.07.2016 року були внесені відомості про кримінальне провадження №0000869. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за фактом використання ОСОБА_2 причепу ПСЕ-20, який належить ОСОБА_3 ..

У ході досудового розслідування в якості свідка був допитаний ОСОБА_2 , який пояснив, що даний причіп дістався йому після виходу з числа майнових пайовиків у 2001 році колишнього КСП «Більшовик». В подальшому вказаний причіп ним був відновлений та використовується для власних потреб.

Постановою слідчого СВ Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 06.02.2018 року вказанане кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду від 24.09.2021 року постанову слідчого СВ Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 06.02.2018 року про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 382 КК України було скасовано.

За приписами ст. 184 ЦК України речі можуть бути з родовими ознаками та з індивідуальними. Зазначеною нормою визначено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Як вказувалось вище об`єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову.

Разом із тим матеріали справи не містять чітких та переконливих доказів того, що відповідач користується причепом «ПСЕ-20», 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_1 .

На вказану обставину вказував і представник відповідача, який заперечуючи проти позовних вимог вказував на недоведеності того, що вказаний причіп, яким користується ОСОБА_2 , є саме тим причепом, що належить ОСОБА_3 .

Суд зауважує, що вказана обставина не стверджується жодним доказом, який міститься в матеріалах справи.

Крім того свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказуючи, що ОСОБА_2 користується зовні схожим причепом із причепом, який належить ОСОБА_6 вказував, що не бачив на ньому жодних номерних знаків.

Суд зауважує, що схожість причепів не дає можливості їх ототожнювати та зобов`язувати відповідача передати позивачу майно, яким він користується, виходячи лише з припущення того, що вказане майно схоже на майно, яке належить позивачу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Жодний доказ, наданих позивачем, не підтверджує наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги позивача щодо підтвердження наявності майна у незаконному володінні відповідача.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В даній справі відсутні ідентифікуючі ознаки майна, яке перебуває у відповідача та яке позивач просить витребувати, а також докази що таке майно, що перебуває у відповідача належить позивачу.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано будь-яких доказів перебування його майна саме у відповідача, можливість встановлення і витребування такого майна із чужого незаконного володіння виключається.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судові виграти, пов`язані з розглядом справи, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.11.2019 року були вжиті заходи забезпечення даного позову, а саме накладено арешт на причіп технологічний «ПСЕ-20», 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , червоного кольору, та заборонено посадовим особам, що виконують функції державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії щодо реєстрації переходу права власності у будь-якій формі та будь-який спосіб щодо даного нерухомого майна. Заборонено відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб.

Вказані заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цього рішення суду.

На підставі зазначеного та керуючись

ст. 344 ЦК України та ст. 76, 206, 264, 265

ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя : Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний головуючим 18 жовтня 2021 року.