ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7981/21 Справа № 210/388/21 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/388/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачі Житлово-будівельний кооператив «Восток-24», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року, яка постановлена суддею Строговою Г.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання відсутності права вимагати сплати за житлово-комунальні послуги.

На підставі розпорядження голови Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2021 року № 14, зазначена цивільна справа передана до Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд:

- визнати відсутність права у ЖБК «Восток-24» вимагати сплати за житлово-комунальні послуги та послуги за утримання будинку, оскільки ЖБК «Восток-24» є фіктивною організацією і не може бути управителем будинку АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду (реальні збитки) в розмірі 63621,82 грн;

- за систематичне порушення ЗУ «Про захист прав споживачів», за надання завідомо неправдивої інформації споживачу, за постійне введення в оману позивача, як споживача та за завдану шкоду тривалими (16 років) протиправними діями «керівників» юридичної особи ЖБК «Восток-24», що декларує надання комунальних послуг (які не має права надавати взагалі), стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмір 480 000,00 грн.;

- стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача та його представників судові витрати, пов`язані з явкою до суду у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять за всі дні, коли позивач та його представники з`являлися до суду, по 288,88 грн за кожне засідання;

- у разі скасування державної реєстрації ЖБК «Восток-24» до винесення рішення в справі, всі вимоги щодо матеріальної та моральної шкоди стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання відсутності права вимагати сплати за житлово-комунальні послуги - повернуто позивачці з доданими до неї документами.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просять скасувати ухвалу суду та повернути справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі, посилаючись на неправомірність висновків суду про те, що ОСОБА_1 є членом Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», а тому цей спір є корпоративним. Навпаки, позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві чітко вказала, що вона ніколи не вступала до членів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», а є власницею квартири АДРЕСА_2 та спір виник саме з приводу відсутності у Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24» права вимагати сплати комунальних послуг, що не притаманно корпоративним відносинам.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання відсутності права вимагати сплати за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України та виходив з того, що позивачкою порушено правила об`єднання позовних вимог, а саме: завлено позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Статтею 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Отже, суд вправі з власної ініціативи роз`єднати позовні вимоги, які підлягають розгляду за правилами різного судочинства, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, адже саме це сприятиме виконанню основного завдання цивільного судочинства щодо реального доступу до правосуддя та своєчасного і ефективного захисту прав громадян, які звернулися до суду.

Аналогічні правові висновки щодо процесуальних наслідків об`єднання позивачем вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, Велика Палата Верховного Суду виклала у Постанові від 11 червня 2019 року у справі № 917/375/18 (ЄДРСРУ № 82703458), у якій зазначила, що наслідком цього є саме розділення, а не закриття провадження у справі щодо всіх вимог.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми, колегія суддів вважає необґрунтованим та передчасним висновок суду першої інстанції про повернення позовної щзаяви ОСОБА_1 з підстав об`єднання у позові вимог, які підлягають розгляду в порядку різного виду судочинства, оскільки суд не вирішив питання щодо виділення в окреме провадження та розгляду по суті позовних вимог, які, на його переконання, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд приходить висновку, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питаня відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 рокускасувати.

Направити позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Восток-24», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав споживача послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання відсутності права вимагати сплати за житлово-комунальні послуги до Криворізького районного суду Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: