РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №661/6044/19

Пров. №2/766/3878/21

11 листопада 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Савчук В.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ВФ "Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2019 року ПрАТ «ВФ Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що між ПрАТ «ВФ Україна» та ОСОБА_1 була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено Договір про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку № 6368426 від 03.08.2013 р. (контракт 71) на номер телефону № НОМЕР_1 . З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку ОСОБА_1 було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на № НОМЕР_3 . 11.01.2016р. відповідачем подано заяву про підключення послуги міжнародного роумінгу, яка оператором виконана. Послуга "Міжнародний роумінг" підключена 11.01.2016 р. о 11-51-49. Відповідач неодноразово користувався послугами та вчасно здійснював оплату за надані послуги, однак з січня 2016 р. відповідачем припинено сплату отриманих послуг. Оскільки у строк, передбачений договором, рахунок відповідачем оплачено не було, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 13641,57 грн., у зв`язку із чим на його адресу надіслано претензію, яка залишена відповідачем без задоволення.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 23.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 16.03.2020 року справу передано до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.03.2020 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2020 року розгляд справи вирішено провордити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд.

04.11.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що він не замовляв у межах укладеного договору із позивачем послугу "Міжнародний роумінг". Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували замовлення ним вказаної послуги та доказів того, що споживачу було завчасно надано усю вичерпну інформацію про послугу на суму 13641,29 грн. Просив застосувати строки позовної давності.

18.11.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Щодо строків позовної давності вказав, що строки не пропущені, оскільки заборгованість відповідача виникла у січні 2016 року, з вказаного часу і почався перебіг строку позовної данвності. 30.01.2019 р. позивач звернувся із заявою про видачу судового наказу у видачі якого ухвалою суду від 22.02.2019 р. відмовлено. Вказує, що строк позовної давності прервався зверненням до суду із заявою про видачу судового наказу та почався заново.

В судове засідання представник позивача не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність.

Представником відповідача подано заяву про розгляд справи у відсутність, просила відмовити у задоволенні позову.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між ПрАТ «ВФ Україна» та ОСОБА_1 була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено Договір про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку № 6368426/1.11728490 від 03.08.2013р. З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на № НОМЕР_3 .

Відповідно до умов договорів та умов користування мережами мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», що є невід`ємною частиною зазначених договорів, та згоду з якими підтверджено підписом ОСОБА_1 , останнім взяло на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі ПрАТ «ВФ Україна», особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за договорами. При цьому, одна із сторін договорів - ПрАТ «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання договорів в повному обсязі.

Згідно довідкової інформації про замовлені послуги, ОСОБА_1 11.01.2016 р. замовлено послугу "Міжнародний роумінг", яка опрацьована 11.01.2016 р. (арк. справи 18).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Станом на дату подання позовної заяви відповідач не оплатив отримані послуги зв`язку ані самостійно, ані на підставі надісланого рахунку, виставленого 31.01.2016р.

На адресу ОСОБА_1 28.08.2016 року за №С 93/08 ПрАТ «ВФ Україна» була надіслана претензія з проханням терміново сплатити суму заборгованості на 28.08.2016 р. в загальному розмірі 13641,57 грн. Проте, відповідач залишив її без відповіді та без задоволення.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 22.02.2019 у справі №661/779/19 відмовлено приватному акціонерному товариству "ВФ Укрїна" у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 13641,57 грн. з ОСОБА_1 (арк. справи 139).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Згідно із ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720 (у редакції, чинній на час активації послуги міжнародного роумінгу), визначають порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, регулюють відносини між операторами, провайдерами телекомунікацій і споживачами телекомунікаційних послуг.

Згідно п. 31 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720, споживач під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг має право на: отримання відомостей щодо можливості та порядку відмови від замовленої телекомунікаційної послуги та від оплати телекомунікаційної послуги, яка не замовлялася.

За положеннями п. 215 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720, додатковими платними послугами рухомого (мобільного) зв`язку, зокрема, є роумінг.

Надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку розпочинається у строк, передбачений договором. Фактичне отримання абонентом обумовленої в договорі тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом (п. 219 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720).

Отже, отримання ОСОБА_1 послуг міжнародного роумінгу свідчить про те, що така послуга була замовлена абонентом.

Жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 не замовляв, а у подальшому відмовився від послуги міжнародного роумінгу нею, усупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що оператор лише надає доступ до GPRS-послуг, проте ініціатором з`єднання з мережею Internet виступає користувач мобільного терміналу. Internet-трафік може використовуватись не тільки у випадках, які передбачають завантаження інформації за запитом користувача, а й окремі моделі мобільних терміналів дозволяють використовувати програмні додатки та автоматично або в ручному режимі здійснювати підключення до мережі Internet і самостійно генерувати Internet-трафік. Про це абоненти ПрАТ "ВФ Україна" повідомлені оператором шляхом розміщення на офіційному веб-сайті позивача Пам`ятки як користуватись мобільним Інтернетом без переплат у роумінгу. Відтак, ОСОБА_1 мав можливість перед користуванням вхідними та вихідними дзвінками та текстовими повідомленнями до інших країн за допомогою міжнародного роумінгу, при належній завбачливості ознайомитись з цією Пам`яткою та уникнути зайвих витрат при користуванні послугами мобільного зв`язку у роумінгу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 5.2 договору про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку від 03.08.2013 року №6368426/1.11728490 встановлено обов`язок абонента своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги. За п. 6.3 договору розрахунки здійснюються в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунком, але до фактичного використання авансу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, вимоги про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги є обґрунтованими, однак не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Суд вважає, що подання заяви про видачу судового наказу заявник не може використовувати з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч.2 ст.264 ЦК України, переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року по справі №712/8916/17.

Як вбачається з позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 22.05.2018 року по справі №369/6892/15-ц, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки, якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Обов`язок відповідача щодо сплати наданих йому послуг за січень 2016 р. в загальній сумі 13641,57 грн. передбачений п. 6.3 договору від 03.08.2013 р., строк виконання до 15.02.2016 р., тобто трирічний строк закінчився 16.02.2019 р., позов поданий 27.12.2019 р., клопотання щодо визнання поважною причини пропущення позовної давності не заявлено.

Суд вважає, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, порушене, наявні підстави для задоволення позовних вимог, однак позивачем ПАТ «ВФ Україна» не наведено поважних причин пропуску строку позовної давності, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити через сплив позовної давності.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складене 16 серпня 2021 року.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. 15, 16, 267, 526, 546, 610, 611, 625, 901-903 Цивільного кодексу України, ст. 5, 63 Закону України "Про телекомунації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №295, керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И РІ Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "ВФ "Україна" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ленйпцизька, буд. 15) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяО. В. Ус