Справа № 263/8129/21
Провадження № 2/263/2059/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 листопада 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Філянець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В., в якій позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за реєстраційним № 28790 від 08 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким стягнуто заборгованість на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» у розмірі 25538,70 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що у червні 2021 року їй стало відомо, що на її заробітну плату звернуто стягнення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В., яку вона отримує у ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет». Із постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 11 травня 2021 року вбачається, що у рамках виконавчого провадження № 63473983 приватним виконавцем на підставі виконавчого напису № 28790 від 08 вересня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 25538,70 грн., вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 . Вказує, що виконавчий напис вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Міністерством юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заборгованість не є безспірною, вона ніколи не проживала у АДРЕСА_1 , будь-якого договору із ТОВ «ФК «Аланд» про надання грошових коштів не укладала. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку із чим, керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій, затвердженого Міністерством юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, позивачка просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на її користь 1362 гривні судового збору (судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову), а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Треті особи письмових пояснень не надали.

Від представника позивача та позивачки до суду надійшли заяви, в якій вони просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного вирішення справи.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Треті особи у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02 липня 2021року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 63473983 від 11 травня 2021 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09 листопада 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, та витребувані судом.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 28790, про стягнення із ОСОБА_1 за кредитним договором 007-04353-190214 від 19 лютого 2014 року, укладеним ПАТ «Дельта Банк» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Аланд», на підставі договору про відступлення прав вимоги 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року у розмірі 25538,70 грн., за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, яка складається з простроченої заборгованості 18268,47 грн., простроченої заборгованості по несплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 6770,23 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн.

Також суду надано приватним виконавцем копію заяви-приєднання № 007-04353-190214 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 14 лютого 2014 року із лімітом кредитної лінії 37700 грн. на картковому рахунку № НОМЕР_1 , кредитна картка № 1 Еволюція (партнерська), строк ліміту кредитної лінії 364 (календарних) дні з можливістю пролонгації на умовах, визначених у п. 2.4 ч.3 цієї пропозиції, строк користування кредиту для програми «розстрочка на карту», визначений в умовах кредитування (для програми «Розстрочка на карту»).

Будь-яких інших документів на підтвердження безспірної заборгованості суду не представлено, а кредитним договір за яким вчинений виконавчий напис нотаріусом не посвідчений, а має лише відтиск печатки банку.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат».

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно із переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Відповідно до п. 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пункт 2 Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому, зазначений п. 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набула законної сили 22 лютого 2017 року, визнана незаконною та нечинною.

У зв`язку із цим, вчинення 22 січня 2021 року нотаріусом виконавчого напису на підставі вищевказаної норми Переліку, є неправомірним.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «ФК «Аланд»» не отримувала.

Також позивачка не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення.

Крім цього, стягувачем у даному виконавчому провадженні є ТОВ «ФК «Аланд», проте із заяви-приєднання від 19 лютого 2014 року вбачається, що позикодавцем є ПАТ «Дельта Банк»», а будь-яких доказів того, що правонаступником всіх прав і обов`язків позикодавця є відповідач у даній справі, зокрема договору відступлення права вимоги за кредитними договорами, суду не надано та в матеріалах справи не міститься. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що до суду не подано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, суд дійшов переконання, що наявні усі підстави для задоволення позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Аланд» на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. (908 грн. за подання позовної заяви, та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», «Лавентс проти Латвії», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17, зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

При цьому відповідачем клопотання щодо зменшення витрат на правничу допомогу не заявлялось.

На підтвердження понесених витрат адвокатом Карповою Н.В. до заяви додано: копію свідоцтва серії ЗП № 002529; копію ордеру від 23 червня 2021 року; квитанцію на оплату юридичних послуг № 1 від 29 червня 2021 року на суму 2500 грн., яка складається із: правової консультації 500 грн., складання позову 1500 грн., складання заяви про забезпечення позову 500 грн.; попередній розрахунок судових витрат.

За таких обставин, враховуючи ціну позову, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, а також рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних ставок) адвокатського гонорару, необхідно дійти висновку про стягнення із відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ЦК України, Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст. ст. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 08 вересня 2020 року № 28790, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 007-04353-190214 від 19 лютого 2014 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» у розмірі 25038,70 грн., а також плати за вчинення указаного виконавчого напису в сумі 500 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1362 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», , юридична адреса: вул. Саксаганського, 14, офіс 301, м. Київ, 01033;

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, юридична адреса: вул. Велика Бердичівська, 35, м. Житомир, Житомирська область, 10008;

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, юридична адреса: вул. Поправки Юрія, 6, офіс 14, м. Київ, 02094.

Суддя Є.С. Ікорська