Справа № 939/429/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі : головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Бородянської районної ради «Бородянська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

В лютому 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та, з урахуванням уточнюючої позовної заяви від 20 квітня 2021 року, мотивував свої вимоги тим, що 11 листопада 2016 року його було переведено на посаду лікаря анестезіолога відділення анестезіології в КНП БРР «Бородянська ЦРЛ».

Наказом № 4-о від 19 січня 2021 року його (позивача) було звільнено з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані 7 січня 2021 року.

Вважав вказаний наказ про його звільнення винесеним всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки факт його перебування на роботі у нетверезому стані 7 січня 2021 року не був встановлений у передбаченому законом порядку, фельдшер ОСОБА_2 , який здійснював його огляд на стан сп`яніння, не мав права на проведення такого огляду, КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому просив визнати вказаний наказ про його (позивача) звільнення з роботи незаконним та скасувати, поновити його на роботі в КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» на посаді лікаря анестезіолога відділення анестезіології, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позов підтримали, викладене підтвердили, суду пояснили, що 7 січня 2021 року позивач перебував на своєму робочому місці в Бородянській ЦРЛ і родич однієї з пацієнток лікарні дійсно звинуватив його (позивача) в тому, що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим було проведено його огляд та складено відповідні акти про перебування його в стані сп`яніння. Однак, позивач в той день алкогольних напоїв не вживав та не був у стані сп`яніння, симптоми, які пов`язували з цим, були у нього через загострення його хронічного захворювання та погане самопочуття, запах алкоголю з ротової порожнини відчувався тому, що він вживав ліки на спиртовій основі. На вимогу адміністрації лікарні позивач написав пояснення, де визнав, що був у нетверезому стані на робочому місці, так як його запевнили, що ніяких наслідків не буде. Про притягнення до адміністративної відповідальності він дізнався вже після звернення з цим позовом до суду, штраф від його імені сплачувала його дружина і він про це не знав.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, вважала звільнення позивача з роботи правомірним, так як він 7 січня 2021 року перебував на робочому місці у нетверезому стані, що було встановлено при проведенні його огляду фельдшером Бовтруком, який пройшов відповідне навчання та має право здійснювати такі огляди. При цьому позивач визнавав, що вживав алкогольні напої та перебуває у нетверезому стані, про що пізніше написав письмові пояснення, про погане самопочуття за станом здоров`я не повідомляв і дана обставина при його огляді не була встановлена. За перебування на робочому місці у нетверезому стані позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, що ним також на той час не оспорювалось, накладений адміністративною комісією штраф він сплатив.

Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за наказом № 103-о від 7 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 з 10 жовтня 2016 року був прийнятий на роботу в КЗ БРР «Бородянська ЦРЛ», яке було перейменоване в КНП БРР «Бородянська ЦРЛ», на посаду лікаря анестезіолога відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії (стажиста), за наказом № 115-о від 17 листопада 2016 року переведений з 11 листопада 2016 року на посаду лікаря анестезіолога відділення анестезіології (а.с.9).

Наказом № 4-о від 19 січня 2021 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади лікаря анестезіолога відділення анестезіології з 19 січня 2021 року на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с.61).

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.54) та що визнається сторонами, до застосування дисциплінарного стягнення на пропозицію адміністрації підтриємства позивачем 10 січня 2021 року було надано письмові пояснення, де він визнав, що 7 січня 2021 року після святкування Різдва прийшов на роботу у нетверезому стані.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно довідки Бородянської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я України від 24 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 не є членом даної профспілки з 1 червня 2019 року (а.с.105), а тому його звільнення попередньої згоди профспілки не потребувало.

Відповідно до пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.52-60,62-65), показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та що визнається сторонами, підставою звільнення позивача з роботи стало те, що 7 січня 2021 року він перебував на роботі у нетверезому стані.

Згідно копії акту № 1 огляду працівника на встановлення факту сп`яніння, складному 7 січня 2021 року о 14 год. 45 хв. лікарем приймального відділення КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» ОСОБА_6 , було проведено огляд чергового лікаря відділення ІТА ОСОБА_1 та встановлено наявність запаху алкоголю з ротової порожнини, в зв`язку з чим йому було рекомендовано пройти медичне освідування щодо стану алкогольного сп`яніння в КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» (а.с.52).

На підставі вказаного акту огляду завідуючим відділенням анестезіології з ліжками інтенсивної терапії ОСОБА_7 7 січня 2021 року о 16 год. 05 хв. було складено акт про відсторонення ОСОБА_1 від роботи (а.с.53).

Згідно копії протоколу медичного освідування, складеного 7 січня 2021 року о 17 год. 25 хв. фельдшером наркологічного кабінету поліклінічного відділення КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» Бовтруком Є.Ю., ОСОБА_1 був направлений на освідування в зв`язку з тим, що перебував на роботі в стані алкогольного сп`яніння, під час огляду був адекватним, млявим, сонливим, скарг на свій стан не висловлював, його мова була змазана, хода хитка, в позі Ромберга спостерігалось похитування, пальце-носову пробу виконував невпевнено, з його слів алкоголь вживав в цей же день вранці, мав виражений запах алкоголю, що відчувався на відстані. Проводилось дослідження на приборі Алконт 01 СУ № 0609-06, методом Рапопорта, індикаторною трубкою, з повіркою до 27 липня 2021 року, результат 2,2 о/оо, повторно проводити пробу відмовився. На підставі цього зроблено висновок, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.62).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 посвідчив, що він (свідок) з 2017 року по квітень 2021 року працював лікарем приймального відділення Бородянської ЦРЛ, 7 січня 2021 року о 8 годині ранку заступив на чергування, приблизно о 10 годині 30 хвилин до відділення було доставлено жінку в дуже тяжкому стані, він оглянув її, викликав чергового лікаря ІТА ОСОБА_1 і хвора була госпіталізована до неврологічного відділення лікарні. Десь після 14 години до нього (свідка) звернулись родичі цієї жінки та повідомили, що черговий лікар перебуває у стані сп`яніння і що вони викликали поліцію. Він (свідок) дійсно виявив, що ОСОБА_1 був п`яним, його мова була порушена, він був загальмований, обличчя мав червоне, блищали очі, від нього відчувався запах алкоголю, на його (свідка) запитання позивач не заперечував, що був у стані алкогольного сп`яніння. Про дану обставину свідок доповів завідуючому відділенням ОСОБА_7 , потім склав акт огляду, прибув наряд поліції, який також склав відповідний акт, викликаний ним (свідком) фельдшер ОСОБА_2 обстежив ОСОБА_1 та підтвердив перебування його (позивача) в стані алкогольного сп`яніння з результатом 2,2 проміле алкоголю в крові. Десь о 17 годині 30 хвилин позивач покинув приміщення лікарні.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 7 січня 2021 року, приблизно о 15 годині 55 хвилин йому зателефонував черговий лікар приймального відділення і повідомив про конфлікт, який виник з родичами хворої, яка поступила в цей день, з приводу того, що лікар перебуває у нетверезому стані. Десь біля 16 години він (свідок) був вже у лікарні, застав позивача лежачим на дивані, хвора була у палаті в край тяжкому стані і належна кваліфікована допомога їй не надавалась. Він (свідок) оглянув хвору, їй була надана відповідна допомога, проведені необхідні процедури, але вона померла в той же день. Позивача було відсторонено від роботи за актом, який він (свідок) склав. Приблизно о 16 годині 20 хвилин приїхали працівники поліції, ОСОБА_1 погодився пройти освідування на стан сп`яніння та не заперечував вживання алкоголю, пояснюючи це тим, що він є учасником АТО і має на це право. У ОСОБА_1 не було ознак якогось захворювання, за медичною допомогою він не звертався, не говорив що погано почувається, від нього відчувався запах алкоголю, рухи його були сповільнені, хаотичні, визнавав, що був у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що він з 2009 року працює фельдшером в наркологічному кабінеті Бородянської ЦРЛ, проходив навчання по спеціалізації наркологія, про що йому було видане відповідне свідоцтво, 7 січня 2021 року, близько 5 години вечора, його викликав черговий лікар ОСОБА_6 і він (свідок) провів огляд лікаря ОСОБА_1 на стан сп`яніння із застосуванням апарата Алконт, який пройшов відповідну повірку, апарат показав 2,2 проміле алкоголю, що відповідало стану алкогольного сп`яніння і про що ним було складено відповідний протокол. Про перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння свідчили також результати тестів, як він пройшов, від нього відчувався запах алкоголю при спілкуванні, він був сонливий, млявий, мова була тягуча, на його (свідка) запитання відповів, що вживав алкоголь цього дня вранці, повідомив, що мав черепно-мозкову травму, але про те, що почувається погано за станом здоров`я нічого не говорив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що працює поліцейським відділення поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області і 7 січня 2021 року надійшов виклик на лінію 102, що лікар в реанімаційному відділенні лікарні перебуває в стані сп`яніння і відмовляється оглянути хворого. При виїзді на місце події він (свідок) спілкувався з позивачем, у нього була нечітка мова, не чітка хода, відчувався запах алкоголю з ротової порожнини, він не заперечував, що вживав алкоголь, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, який було направлено до адміністративної комісії. Перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння було підтверджено лікарем-наркологом, який проводив його огляд.

Згідно копії протоколу № 1 засідання адміністративної комісії Немішаївської селищної ради від 25 січня 2021 року на даному засіданні комісії було розглянуто складений старшим сержантом поліції Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області Корня Є.О. протокол від 7 січня 2021 року про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , який, перебуваючи на робочому місці у відділенні інтенсивної терапії Бородянської ЦРЛ, знаходився в нетверезому стані, та вирішено накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 85 грн., який позивачем було сплачено 1 лютого 2021 року (а.с.66-69).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 7 січня 2021 року перебував на роботі у нетверезому стані, а тому відповідач мав достатні підстави для його звільнення з роботи за п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у стані сп`яніння він не був, а його хворобливий стан пояснювався наявністю у нього хронічного захворювання після перенесеної черепно-мозкової травми та вживання ліків на спиртовій основі. Проте, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам, зокрема, протоколу медичного освідування від 7 січня 2021 року, показам свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , які підтвердили перебування позивача саме в стані алкогольного сп`яніння, визнання ним на той час цієї обставини та відсутність будь-яких скарг позивача на погане самопочуття за станом здоров`я.

При цьому суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_5 про те, що бачився з позивачем 7 січня 2021 року близько 14 години і той був тверезим, розцінюючи їх як помилкові, оскільки дані свідчення, знову ж таки, суперечать вищезазначеним доказам.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що його огляд на стан сп`яніння було здійснено фельдшером ОСОБА_2 , який нібито не мав на це повноважень, з порушенням вимог, щодо проведення такого огляду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 2 лютого 2009 року працює фельдшером наркологічного кабінету поліклініки КНП БРР «Бородянська ЦРЛ», в 2018 році пройшов навчання на відповідних курсах підвищення кваліфікації, згідно його посадової інструкції в коло його обов`язків входить проведення технічної проби на алкоголь, засіб вимірювальної техніки Алконт 01 СУ № 0609-06, яким здійснювалось дослідження при огляді позивача, мало відповідне свідоцтво про повірку, чинне до 27 липня 2021 року (а.с.106-109).

Та обставина, що КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» не включене до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не позбавляє права фельдшера ОСОБА_2 проводити проби на алкоголь відповідно до його посадових обов`язків в інших випадках, в тому числі і відносно позивача, а тому до уваги судом також не приймається.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що звільнення позивача з роботи здійснене правомірно, у відповідності до вимог діючого законодавства, підстав для скасування оспорюваного наказу та поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря анестезіолога не вбачається, а тому в цій частині в позові необхідно відмовити.

Так як судом відмовлено в скасуванні наказу про звільнення та поновленні позивача на роботі, то не підлягають до задоволення і вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому в цій частині в позові також необхідно відмовити.

Керуючись п.7 ст.40,43,233,235 КЗпП України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Бородянської районної ради «Бородянська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складене 12 жовтня 2021 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч