Справа № 2-2008/11
Провадження №6/307/98/21
У Х В А Л А
18 жовтня 2021 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді Сас Л.Р.,
секретар судового засідання Пальонна М.Є.,
за участю приватного виконавця Романа Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку,
Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку у виконавчому провадженні № 60041543.
В обґрунтування подання посилався на те, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження № 60041543 щодо боржника ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2008/11, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 882 130,15 грн. заборгованості за кредитним договором та 2 823 грн. судового збору.
12 вересня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 13 березня 2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до банківських установ, однак не виявлено коштів для задоволення вимог стягувача.
Також, 12 вересня 2019 року ним винесено постанову про арешт майна боржника на підставі якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, у тому числі на будинковолодіння незакінчений будівництвом житловий будинок - АДРЕСА_1 . Вказане майно передано на зберігання представнику стягувача ОСОБА_3 .
З метою виконання рішення суду, приватним виконавцем надіслано запити про наявність майна, зареєстрованого за боржником, однак згідно відповідей не виявлено рухомого та нерухомого майна, яке зареєстроване у встановленому законом порядку.
Згідно електронних відповідей з МВС, отриманих в АСВП, за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби.
Рішення суду боржником на даний час не виконано.

Відповідно до договору іпотеки № 014/4044/82/38248 від 29 лютого 2008 року боржником ОСОБА_1 передано в заставу нерухоме майно, а саме будинковолодіння незакінчений будівництвом житловий будинок - АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,177 га.

17 вересня 2019 року приватним виконавцем надіслано запит про надання копії технічної документації будинковолодіння за вказаною адресою і згідно наданої відповіді, в проекті забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку власником будинковолодіння по АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Також, 22 квітня 2021 року надіслано запит про надання копії акту на земельну ділянку площею 0,177 га, яка зареєстрована за № 521 від 12 травня 2003 року та знаходиться по АДРЕСА_2 .

Згідно отриманої відповіді, відповідно до Книги записів державних актів на право приватної власності на землю, за ОСОБА_1 зареєстрований державний акт на земельну ділянку серії 1-ЗК 015673 за № 521 від 12 травня 2003 року, площею 0,177 га, однак другий примірник державного акту на земельну ділянку у відділі відсутній.

Із витягів з реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2021 року № 258564448 та 258546025 за боржником майно на праві власності не зареєстровано.

19 травня 2021 року приватним виконавцем надіслано запит про зареєстрованих осіб за вказаною адресою та кому саме належить будинковолодіння, однак за цією адресою ніхто не зареєстрований, а будинковолодіння належить ОСОБА_1 , акти на земельні ділянки (другий примірник) переданий на зберігання до Тячівського відділу Держгеокадастру.

З наведеного випливає, що боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно в установленому порядку, що виключає можливість звернення стягнення на нього.

Під час судового розгляду приватний виконавець Роман Р.М. у підтримання подання посилався на викладені у ньому обставини.

З`ясувавши обставини подання та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення подання виходячи із такого.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Тячівським районним судом Закарпатської області 17 вересня 2012 року видано виконавчий лист на виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2012 року про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 882 130, 15 грн. заборгованості за кредитним договором та 2823 грн. сплаченого судового збору ( а. с. 5).

Із договору іпотеки № 014/4044/82/38248 від 29 лютого 2008 року видно, що боржником ОСОБА_1 передано в заставу нерухоме майно, а саме будинковолодіння незакінчений будівництвом житловий будинок - АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,177 га (а. с. 6-11).

Із постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 вересня 2019 року видно, що приватним виконавцем Романом Р.М. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2008/11, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області 17 вересня 2012 року на виконання рішення суду про стягнення солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором ( а. с. 13).

Із постанови про арешт майна боржника від 12 вересня 2019 року видно, що приватним виконавцем Романом Р.М. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 974 448,46 грн., ( а. с. 14).

Із постанови про опис та арешт майна боржника від 20 травня 2021 року видно, що приватним виконавцем описано та накладено арешт на земельну ділянку, реєстраційний номер АДРЕСА_3 ), яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,177 га на якій розташований житловий будинок, що належить ОСОБА_1 та призначено ОСОБА_1 відповідальним зберігачем (а. с. 15-16).

Із постанови про опис та арешт майна боржника від 12 вересня 2019 року видно, що приватним виконавцем описано та накладено арешт на незакінчений будівництвом житловий будинок - АДРЕСА_1 . На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування в частині розпорядження. Вказане майно передано на зберігання представнику стягувача ОСОБА_3 ( а. с. 17-18).

Із виписки з рішення Дібрівської сільської ради від 8 травня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» видно, що рішенням сесії Дібрівської сільської ради передано у приватну власність громадянам земельні ділянки, які були у постійному користуванні ОСОБА_1 , мешканцю АДРЕСА_4 , площею 0,086 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (а. с. 30).

Із відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2021 року № 258564448 та 258546025 за боржником майно на праві власності не зареєстровано (33-35).

Із відповіді виконавчого комітету Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 21 травня 2021 року видно, що згідно погосподарських книг Нижньоапшанської сільської ради 2016-2023 років за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно немає записаних проживаючих осіб; житловий будинок вказаного дворогосподарства являється об`єктом незакінченого будівництва; назва АДРЕСА_5 , відповідно до чинного законодавства перейменована на АДРЕСА_6 ; дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 (73) належить ОСОБА_1 ; акти на земельні ділянки (другий примірник) за період з 2003 року по селу ОСОБА_4 передані на зберігання в Тячівський відділ Держгеокадастру ( а.с. 36).

Із відповіді Відділу у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області видно, що за ОСОБА_1 дійсно згідно Книги записів державних актів на право призваної власності на землю, зареєстрований державний акт на земельну ділянку серії І - ЗК 015673 за № 521 від 12 травня 2003 року, площею 0,177 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, другий примірник державного акту на згадану земельну ділянку у відділі відсутній ( а. с. 32).

Із відповідей на запити від 13 квітня 2020 року, 6 травня 2020 року, 12 серпня 2020 року, 19 вересня 2020 року, 15 жовтня 2020 року, 27 листопада 2020 року, 13 січня 2021 року, 24 лютого 2021 рок, 15 квітня 2021 року, 26 травня 2021 року, 25 червня 2021 року видно, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби ( а. с. 37-47).

Із відповідей на запити Державної фіскальної служби від 13 квітня 2020 року, 17 червня 2020 року до ДФС не надходила інформацію про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржниками фізичними особами та/або фізичними особами-підприємцями ( а. с. 48, 49 ).

Із відповідей на запити Державної фіскальної служби від 15 жовтня 2020 року, 7 травня 2020 року, 26 травня 2021 року видно, що фізичну особу-підприємця знято з обліку у контролюючих органах ( а. с. 50-53).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1) ч.1 ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), Корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Пунктом 1) ч. 1 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частинами 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У такому випадку виконавцю, окрім надання відповідних документів обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Оскільки, у боржника відсутні кошти та рухоме майно на яке може бути звернено стягнення на виконання рішення суду, право власності на нерухоме майно боржника не зареєстроване в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 258-261 ЦПК України,

постановив:

Задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на будинковолодіння - незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_7 (колишня АДРЕСА_2 ).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повної ухвали буде складено 22 жовтня 2021 року.

Суддя Л.Р.Сас