Справа №278/2487/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу МОЗ України, що обмежує право на працю, усунення перешкод у виконані посадових обов`язків керівника закладу охорони здоров`я, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2021 р. до Богунського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу МОЗ України, що обмежує право на працю, усунення перешкод у виконані посадових обов`язків керівника закладу охорони здоров`я.

Разом з позовною заявою надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в рамках вказаної цивільної справи. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 звертає увагу суду що він звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу МОЗ України від 02.06.2021 р. № 1103 «Про деякі питання організації діяльності державних установ лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України» в частині, що стосується покладення на ОСОБА_2 виконання обов`язків генерального директора Державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», як такий, що перешкоджає йому в реалізації права на працю та виконанні посадових обов`язків керівника закладу охорони здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1, 2 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на майно і про знання з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено в п. 2. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такій захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зміст поданої заяви свідчить про те, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу оскарження наказу МОЗ України від 02.06.2021 № 1103 «Про деякі питання організації діяльності державних установ лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України» в частині, що стосується покладення на ОСОБА_2 виконання обов`язків генерального директора Державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», якому доручено провести перереєстрацію центру змінивши назву ДУ «Житомирський обласний лабораторний центр МОЗ України» на «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України», змінити структуру центру та штатний розпис. Проте, ні діючим штатним розписом, ні тим, яким планується ввести, не передбачено наявність двох посад «директор» та «генеральний директор», а зміна найменування юридичної особи не означає припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), а тому підстав для звільнення ОСОБА_1 з 01.09.2021 р. немає.

Відповідно до ч. ч. 6 , 7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З урахуванням вимог про співмірність заходів забезпечення і заявлених вимог, та наданих на підтвердження доказів, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Для забезпечення прав учасника справи, суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову у виглядізупинення виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України від 02.06.2021 р. № 1103 «Про деякі питання організації діяльності державних установ лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України» в частині, що стосується покладення на ОСОБА_2 виконання обов`язків генерального директора «Житомирського обласного центру контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», оскільки виконання вказаного наказу може призвести до порушення трудових прав заявника, який перебуває на посаді директора установи, так як попередження про звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України можливе і при більшому терміні, чим 2 місяці та цілком реально може призвести до негативних наслідків, зокрема, зупинення роботи лабораторного центру в період пандемії, неможливості або ж до утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог у цій справі.

Згідно ч. 1ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст.149-153, 157ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України Міністерства охорони здоров`я України від 02.06.2021 р. № 1103 «Про деякі питання організації діяльності державних установ лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України» в частині, що стосується покладення на ОСОБА_2 виконання обов`язків генерального директора Державної установи «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України».

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка