Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2555/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О.
Категорія 66 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №278/2555/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про позбавлення права користування житлом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Татуйка Є.О. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просив позбавити останніх право на проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про позбавлення права користування житлом залишено без руху та надано позивачу строк не пізніше п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про позбавлення права користування житлом визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду мотивована тим, що у встановлений судом строк визначені судом недоліки позовної заяви заявником не усунуто.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Вказує, що копію оскаржуваної ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 15.09.2021 та ухвали про залишення без руху його позовної заяви від 26.08.2021 він не отримував. Окрім того, зазначає, що його син постійно звертався до канцелярії Житомирського районного суду Житомирської області з питанням щодо розгляду його позову, однак ухвалу суду від 26.08.2021 про залишення його позовної заяви без руху так і отримав. Лише 24.09.2021 року отримав копію оскаржуваної ухвали про повернення його позову з підстав не виконання ухвали про залишення без руху. Зазначає, що копію оскаржуваної ухвали отримали відповідачі по справі, з якими він знаходиться у вкрай недоброзичливих відносинах.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175,177 ЦПК України.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 цього Закону передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини 1 статті 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею185 ЦПК України.

Частини 1, 2, 3 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення права користування житлом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до квитанції № N1EM55527M від 09.08.2021 позивачем за подання вказаного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав не сплати в повному обсязі судового збору.

Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме про позбавлення права користування житлом ОСОБА_2 та про позбавлення права користування житлом ОСОБА_3 , а тому вважав, що позивачем має бути доплачено судовий збір у сумі 908,00 грн.

Відповідно до рекомендованого повідомлення вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію вказаної ухвали 31.08.2021 року.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про позбавлення права користування житлом визнано неподаною та повернуто заявнику.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху та повертаючи позов не врахував вимог законодавства і матеріалів справи із яких вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, а саме позбавлення права на проживання в будинку АДРЕСА_1 відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за яку позивачем сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі.

Тобто, залишення заяви без руху у даній справі не базується на вимогах Цивільно-процесуального законодавства України.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі: подання позову одним позивачем до кількох відповідачів.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі об`єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом.

Відтак, вказаними нормами чітко передбачено порядок сплати судового збору кількома позивачами до декількох відповідачів.

Враховуючи наведене, виходячи з предмету та підстав заявленого ОСОБА_1 позову, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за його подання підлягав сплаті судовий збір як за дві вимоги немайнового характеру, адже на підставі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за таку позовну заяву справляється у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, оскільки законом чітко передбачено порядок справляння судового збору до кількох відповідачів та подання позову немайнового характеру, залишення позовної заяви без руху з причин його несплати в повному обсязі не може вважатися обґрунтованим, а тому є безпідставним і подальше повернення позовної заяви.

Таким чином, висновки суду не узгоджуються із вимогами чинного законодавства, судом не враховано, що відповідно до дійсного змісту наведених норм може бути визнано неподаною та повернено позивачеві позов за умови не виконання вимог які чітко визначені статтями 175 та 177 ЦПК України, та розширеному тлумаченню не підлягають.

Суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу з підстав невиконання в повному обсязі вимог ухвали суду щодо усунення недоліків позовної заяви.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, ухвала суду не є законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що має своїм наслідком скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді