Справа №477/1775/20
Провадження №2-з/477/72/21
УХВАЛА

19 жовтня 2021 року м.Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позовув цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою, шляхом її повернення власнику

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та посилаючись на те, що договір оренди від 2014 року укладений між його матір`ю ОСОБА_3 , яка померла у 2017 року та відповідачем є неукладеним, просив скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки б/н від 05.06.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (номер запису про інше речове право: 24562380, перенесено із запису 5990613 (спеціальний розділ) від 05.06.2014 року), вчинену на підставі рішення державного реєстратора Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області Корж М.В. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 13738466 від 12.06.2014 року.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в здійсненні власником ОСОБА_1 права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 8,96 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Прибузької сільської ради Вітовського району Миколаївської області (кадастровий номер :02:001:0197), шляхом її повернення власнику.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі.

18 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову та заборонити ОСОБА_2 , обробляти земельну ділянку площею 8,96 гектара, кадастровий номер :02:001:0197, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташованої в межах території Прибузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, здійснювати на ній посів сільськогосподарських культур та вчиняти дії відносно збору врожаю на вказаній земельній ділянці, що належить позивачу на праві приватної власності. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження/продажу права оренди вищевказаної земельної ділянки площею 8,96 гектара, кадастровий номер :02:001:0197. Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, проводити реєстраційні дії відносно земельної ділянки площею 8,96 гектара, кадастровий номер :02:001:0197.

В обґрунтування заяви зазначив, що відповідач ОСОБА_2 продовжує користуватись належною йому земельною ділянкою без правомірних на те підстав, здійснює її засівання та оброблення, що завжди має триваючий характер та не може бути припинено одномоментно після ухвалення рішення по справі, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду в подальшому та вплинути на поновлення його порушених прав.

У відповідності до частини 1 статті 153 ЦПК України сторони та інші учасники справи в судове засідання не викликались.

Розглянувши матеріали справи в частині забезпечення позову, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1статті 150 ЦПК України передбачає такі види забезпечення позову, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Такі висновки неодноразово висловлені в Постановах Верховного Суду при розгляді скарг на ухвали про застосування заходів забезпечення позову ( Постанови Верховного суду від 21 листопада 2018 року у справі №752/6255/18, від 17 жовтня 2018 року у справі № №183/5864/17-ц, від 08.10.2018 року у справі № 913/257/18).

За змістом частини 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, а також принципом верховенства права, визначеного статтею 10 ЦПК України.

У своїй позовній заяві позивач просить скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки б/н від 05.06.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в здійсненні власником ОСОБА_1 права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 8,96 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Прибузької сільської ради Вітовського району Миколаївської області (кадастровий номер :02:001:0197), шляхом її повернення власнику.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить суд заборонити відповідачу обробляти земельну ділянку площею 8,96 гектара, кадастровий номер :02:001:0197, здійснювати на ній посів сільськогосподарських культур та вчиняти дії відносно збору врожаю, заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження/продажу права оренди вищевказаної земельної ділянки, заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, проводити реєстраційні дії відносно земельної ділянки площею 8,96 гектара, кадастровий номер :02:001:0197.

Порушуючи питання про заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження/продажу права оренди вищевказаної земельної ділянки, заявник не наводить жодних обставин, які б могли слугувати підставою для висновку про можливість вчинення відповідачем таких дій.

Також зі змісту заяви вбачається, що заявник шляхом вжиття заходів забезпечення позову фактично намагається позбавити відповідача можливості здійснити оброблення спірної земельної ділянки.

При цьому, сам заявник зазначає, що земельна ділянка наразі перебуває у зареєстрованому користуванні відповідача, на підставі договору оренди, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована.

Отже наслідки вжиття тих заходів, про які просить заявник, будуть ідентичними наслідкам, які б настали у разі вирішення судом спору на користь заявника.

З огляду на викладене, запропоновані заявником заходи забезпечення позову не є співмірними із предметом спору, який у даному випадку виник між сторонами, і за своїм змістом і способом фактично є вирішенням спору по суті, що відповідно до наведеної норми ч. 10 ст. 150ЦПК України є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, а вжиття заходів, про які просить заявник, фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог до вирішення спору по суті.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд також враховує, що протягом судового розгляду з часу відкриття провадження у справі та по день звернення позивача з заявою про забезпечення позову, відповідач не здійснив будь-яких дій, направлених на відчуження/продаж права оренди землі, відповідач продовжувала користуватися земельною ділянкою та її дії не викликали у позивача необхідності звертатися за захистом своїх прав шляхом забезпечення позову.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про недоведеність заявником необхідності забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-154, 208, 210 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя А.А.Саукова