Провадження №2/447/505/21
Справа №447/1770/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.11.2021 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у м. Миколаїв Львівської області справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

07.06.2021 представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 31.12.2010 у розмірі 15 840,41 грн. та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву №б/н від 31.12.2010, згідно якої для користування кредитним картковим рахунком отримав у користування кредитну картку із встановленим кредитним лімітом, який в подальшому неодноразово змінювався. Відповідач користувався послугами банку та кредитними коштами на власний розсуд, зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12.05.2021 становить 15 840,41 грн.

Разом із позовом 07.06.2021 надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить такий задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечив.

24.06.2021 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 25.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.

11.08.2021 постановлено ухвалу щодо проведення розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, оскільки копію ухвали суду від 25.06.2021 та матеріали позовної заяви з додатками до такої відповідач не отримав. Поштове відправлення повернуто до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, судом здійснювався виклик відповідача шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив.

31.12.2010 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» (а.с. 32). У даній заяві зазначено прізвище, ім`я та по-батькові відповідача, його дата народження, РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання та номер телефону. Перед підписом відповідача російською мовою друкованим шрифтом зазначено, що особа згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в паперовому вигляді. Клієнт обов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті «Приватбанку» www.privatbank.ua. (а.с. 32-32 (зворот).

З довідки про видачу кредитних карток (а.с. 31), встановлено, що відповідачу було видано три (три) таких картки, а саме: 31.12.2010, 27.01.2012, 02.02.2016. Строк дії останньої закінчився у жовтні 2017 року.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача (а.с. 30): з 31.12.2010 кредитний ліміт встановлено у розмірі 0,00 гривень; з 31.12.2010 кредитний ліміт збільшено до 300,00 гривень; з 08.06.2011 кредитний ліміт збільшено до 800,00 гривень; з 28.07.2011 кредитний ліміт збільшено до 900,00 гривень; з 20.08.2011 кредитний ліміт збільшено до 1 000,00 гривень; з 09.02.2012 кредитний ліміт збільшено до 2 600,00 гривень; з 17.05.2012 кредитний ліміт збільшено до 5 000,00 гривень; з 04.12.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 гривень.

Крім цього, позивач на підтвердження своїх позовних вимог додав розрахунки заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-16), виписку по рахунку ОСОБА_1 з 31.12.2010 по 01.04.2021 (а.с. 17-29).

Враховуючи наведене, встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до укладеної заяви-анкети № б/н від 31.12.2010, отримав можливість користуватися послугами банку, зокрема використовувати кредитні кошти в межах встановленого кредитного ліміту на картку. Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість, яка, згідно із розрахунком позивача, станом на 12.05.2021 становить 15 840,41 грн., з яких: 12 402,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту, у т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 12 402,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3 437,43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він фактично був ознайомлений, що ствердив своїм підписом.

Судом встановлено, що заборгованість, яка є предметом даного спору виникла у відповідача починаючи з 31.12.2010, цього ж дня позивач встановив йому кредитний ліміт - 300,00 гривень, який у подальшому збільшувався до 5 000,00 гривень. Відповідач був обізнаний з розміром встановленого йому кредитного ліміту, його подальші зміни, оскільки починаючи з 31.12.2010 почав здійснювати зняття готівки з кредитної карти та розраховуватися нею у межах встановленого кредитного ліміту, що стверджується випискою за договором №б/н від 31.10.2010 (а.с. 17-29).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 402,98 гривень.

Щодо заборгованості за відсотками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилаючись на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

У позовній заяві позивач зазначає, що при підписанні заяви відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку (а.с. 33-57). На підтвердження автентичності Умов та правил надання банківських послуг до справи долучено наказ про їх затвердження та актуалізацію (а.с. 58).

Суд з цього приводу зазначає таке. Долучена до матеріалів позову копія Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 33-57) не може вважатися складовою частиною кредитного договору, що укладений сторонами, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що саме з цим документом була ознайомлений відповідач перед підписанням анкети-заяви від 31.12.2010. На витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не міститься підпису відповідача. Більше того, в анкеті-заяві зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови, Правила та Тарифи у паперовій формі.

Крім цього, роздруківка із сайту позивача, на переконання суду, не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Відтак, у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, зазначеному у анкеті-заяві (www.privatbank.ua.) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право - бути поінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу для ознайомлення з ним, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше з урахуванням конкретно наданої послуги.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «Приватбанк», дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов та правил кредитування, копія яких зараз надана суду.

Такого висновку прийшов і Верховний суд у складі Великої палати 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19). Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За наведених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

З огляду на те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» наданий позивачем, не містить підпису відповідача, і, таким чином, не містить належного підтвердження повідомлення відповідачу (позичальнику) про умови кредитного договору, такий витяг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами і позичальнику належним чином повідомлено про умови кредитування.

При цьому, суд зазначає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку в повному обсязі АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту суд вважає підставним та обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту. Позовні вимоги про стягнення нарахованих процентів за користування кредитом не підлягають до задоволення у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту у сумі 12 402,41 грн.

Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1 777,40 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 12 402,98 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 270,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 15 840,41 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 777,40 грн.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 402 (дванадцять тисяч чотириста дві) гривні 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 777 (одна тисяча сімсот сімдесят сім) гривень 40 копійок на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570.

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 10.11.2021.

Суддя Головатий А.П.