Справа № 309/1725/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 жовтня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду від 28 липня 2021 року (у складі судді Сідей Я.Я.) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Гелеван Сергій Іванович, про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини в травні 2021 р.

Просив встановити факт прийняття спадщини за своїм батьком - ОСОБА_2 , яка складається із земельної ділянки площею 1,000 га та розташована за адресою: м. Хуст, урочище «Багрик» і урочище «В.Кіреш».

На обґрунтування указав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , якій на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯД № 545985 від 11.06.2008 р. належала земельна ділянка площею 1,000 га, що розташована за адресою: м. Хуст, урочище «Багрик» і урочище «В.Кіреш». Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка. Спадщину, що відкрилася після смерті матері заявника прийняв її чоловік, відповідно батько заявника, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і після його смерті відкрилася спадщина.

Заявник є наймолодшим сином батьків і спадкоємцем першої черги .

По взаємній домовленості між братами допомогу батькові надав заявник, фактично проживаючи з ним. Між спадкоємцями ніколи не виникало спору про спадщину за батьками, заявник фактично прийняв спадщину за батьком, а останній фактично прийняв її за померлою дружиною і мамою заявника.

Однак, у встановлений законом термін оформити спадщину заявник не зміг по причині того, що його право на спадкове майно ніким не оспорювалося.

На даний час постало питання оформлення документів про право власності, однак заявник не може його оформити, оскільки не звертався із заявою про оформлення спадщини через те, що фактично її прийняв.

Ухвалою Хустського районного суду від 28 липня 2021 р. заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

ОСОБА_4 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що у заявника існує спір про право, а тому справа має розглядатися за правилами позовного провадження;

-факт постійного проживання заявника із батьком ніким не оспорюється і судом такий факт не досліджувався;

-права заявника ніким не порушуються, як і не порушуються заявником права інших осіб.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд констатував, що оскільки встановлення юридичного факту необхідно заявнику для подальшого вирішення питання щодо спадщини, тому очевидним є наявність спору про право.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 545985 ОСОБА_3 (мама заявника) є власником земельної ділянки площею 1.000, розташованої у м. Хуст, ур. «Багрик» та ур. «В.Кіреші», для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: :01:08:0711:00217 (а.с.6). ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с.7). Батько заявника помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с.8).

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Хустської міської ради від 08.04.2021 р., убачається, що батько заявника був зареєстрований у будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із ним до дня смерті за цією адресою ніхто не був зареєстрований (а.с.9).

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,теж була зареєстрована за вказаною адресою, разом із нею на день її смерті був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_2 (а.с.10).

Так, згідно з вимогами ст.ст. 293 ч.1, ч.2 п.5, 315 ч.2, ч.4 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7)народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Правова позиція заявника зводиться до того, що його мамі на праві власності належала земельна ділянка площею 1.000, розташована у м. Хуст, ур. «Багрик» та ур. «В.Кіреші».Разом із нею на момент її смерті був зареєстрований та проживав її чоловік і батько заявника - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник вважає, що він має усі правові підстави для того щоб суд у порядку встановлення факту, що має юридичне значення, визнав, що він прийняв спадщину після смерті свого батька, однак така правова позиція заявника є хибною, оскільки з обставин справи вбачається спір про право.

Земельна ділянка, на яку претендує заявник як спадкоємець після смерті своїх батьків, належала на праві власності його мамі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом із нею на момент її смерті був зареєстрований її чоловік і батько заявника - ОСОБА_2 , відтак заявник вважає, що його батько після смерті своєї дружини (мами заявника) прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки, однак спадкових прав на таку не оформив.

Зі слів заявника після смерті мами саме він проживав із батьком, а по взаємній домовленості між своїми братами надавав батьку допомогу.

Заявник сам визнає, що в нього є брати, тобто інші спадкоємці після смерті батьків, а довід заявника про те, що між спадкоємцями ніколи не виникало спорів стосовно спадкування після смерті батьків, не доводиться жодними належними та допустимим доказами.

Так само заявник не доводить той факт, що він фактично прийняв спадщину, проживаючи на момент смерті батька разом із ним, більше того, якщо це так, то в заявника не має виникати жодних перешкод звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

У спірних правовідносинах уже може йти мова про наявність спору про право, оскільки крім заявника на спадщину, яка залишилася після смерті батьків, можуть претендувати інші діти спадкодавців, тобто брати заявника.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, у наших спірних правовідносинах встановлено протилежне.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному розумінні норм матеріального права і не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, для скасування судового рішення.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Хустського районного суду від 28 липня 2021 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 08 листопада 2021 р.

Судді: