СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/1340/21
Провадження № 2/306/653/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судових засідань Дешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" (адреса: 49044 м.Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12 А, ), третя особа, яка не заявляє вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна ( АДРЕСА_2 , номер свідоцтва: 6014) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТОВ ""АЛЕКСКРЕДИТ"", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування доводів посилається не те, що приватний нотаріус Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис мотивуючи тим, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 1365654 від 20.07.2018 року укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ". Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проведено за період з 04.02.2019 року по 19.05.2021 року. Сума заборгованості позивача перед стягувачем становить 8164,88 грн.. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 1800 грн. Вимоги мотивує тим, що такий виконавчий напис вважає протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню, оскільки нотаріус керувався положеннями законодавства, яке згідно судового рішення втратило чинність. Відповідно станом на дану винесення оскаржуваного виконавчого напису нотаріус мав право вчиняти виконавчі написи лише на підставі нотаріально засвідчених договорів. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №52654 від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" у розмірі 9964,88 грн. та відшкодувати позивачеві понесені нею судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн., за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Суд своєю ухвалою від 11.08.2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначив судовий розгляд справи. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 10.08.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документа ВП № 65997464 від 06.07.2021 року, відкритого на підставі виконавчого напису №52654 від 24.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" у розмірі 9964,88 грн. Копію ухвали суду надіслано приватному виконавцю Закарпатської області Роман Роману Михайловичу для відома та виконання (поштове відправлення повернуто до суду з розпискою про отримання ухвали суду).

14.09.2021 року представником позивача - адвокатом Калініним С.К. до суду подано заяву (вх.№6675) про приєднання до матеріалів справи копії меморіального ордеру № від 06.08.2021 року на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Представник позивача-адвокат Калінін С.К., який діє в інтересах ОСОБА_1 (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1049732 від 30.07.2021 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2212 від 26.06.2018 року, договір №б/н/21 від 26.07.2021 року про надання професійної правничої (правової) допомоги) подав до суду заяву (вх.№ 6675) про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду.

Відповідач подав до суду відзив (вх.№ 6966), в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що 20.07.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту №1365654, яким позивачу надано у тимчасове, строкове, платне користування кредитні кошти. У зв`язку з невиконанням позивачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, у неї виникла заборгованість. Позивачу було направлено претензію з вимогою про погашення заборгованості, яку вона отримала, проте не виконала. Будь-яких заперечень від позивача з приводу вказаної претензії не надходило, що свідчить про визнання вимог відповідача в повному обсязі, у зв`язку з чим ТОВ "Алекскредит" звернувся до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису. На момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року про втрату її чинності внесено не було, будь-які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні. Таким чином, всі дії, вчинені відповідачем, відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також вказує, що позивач не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка вказана у виконавчому написі, та не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Відповідач також заперечив щодо наведеної позивачем суми витрат на правову допомогу, оскільки вважає її неспівмірною з предметом спору та не підтверджену належними доказами. Представник ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" подав до суду заяву (вх. №6966) про розгляд справи у відсутності представника ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ", просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. пояснення щодо позову не подала. Поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відмовився від отримання".

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд проводить розгляд справи без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ:

Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» - виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Судом встановлено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис №52654 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" у розмірі 9964,88 грн. (сума заборгованості позивача перед стягувачем 8164,88 грн. та плата за вчинення виконавчого напису 1800 грн.) за період з 04 лютого 2019 року та 19 травня 2021 року.

З позовної заяви встановлено, що виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця Закарпатської області Роман Р.М., яким відкрито виконавче провадження ВП №65997464 від 06.07.2021 року, винесено постанова про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" - нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012 року. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 року за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів") для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

У відзиві на позов відповідач посилався на те, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", про втрату її чинності внесено не було. Будь - які публікації у вигляді постанов КМУ в «Офіційному віснику України» чи в «Урядовому кур`єрі» стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні, а тому ТОВ "Алекскредит" звернулося до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на письмовому договорі. Отже, відповідач не спростовував обставини, що виконавчий напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений.

В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними.

Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. не надав документів, що були надані ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" для вчинення виконавчого напису № 52654 від 24.05.2021 року.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (суд ураховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 05.07.2017, справа № 6-887цс17; в постанові від 23.01.2018 року, справа №310/9293/15-ц).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Суд бере до уваги, що відповідач в судове засідання не з`явився, своїм правом подати докази розпорядився на свій розсуд, доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не подав (зокрема, будь-якої інформації чи доказів щодо того, що дійсно позивачу направлялась претензія з вимогою про погашення заборгованості за вказаним договором не додано).

Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" - нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З урахуванням наведених вище досліджених та перевірених судом доказів, суд враховує, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 24.05.2021 року повинен був врахувати, що станом на 24.05.2021 року Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у простій письмовій формі, є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат".

Пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір про надання кредиту №1365654 від 20.07.2018 року, укладений між ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" та ОСОБА_1 не являється, оскільки укладений в електронній формі і вважається таким, що вчинений в письмовій формі (ч.1 ст.207 ЦК України).

Отже, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №52654 від 24.05.2021 року, таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, а тому суд доходить висновку, що з відповідача ТзОВ «ФК "АЛЕКСКРЕДИТ" на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ОСОБА_1 , які складаються з судового збору в розмірі 908 грн. (за подання позовної заяви) та 454 грн. (за подання заяви про забезпечення позову).

У відповідності до положень до ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Позивач в позовній заяві про відшкодування судових витрат по оплаті за надання професійної правничої (правової) допомоги визначив розмір витрат у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПКУкраїни - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надані: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/21 від 26.07.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Калінін і Партнери", акт виконаних робіт (наданих послуг) від 30.07.2021 року, до якого включено консультаційні послуги з роз`яснення законодавства та нормативних актів, складання заяви про забезпечення позову, складанння позовної заяви, меморіальний ордер № від 06.09.2021 року про оплату гонорару по договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/21 від 26.07.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Калінін і Партнери".

Суд ураховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії»: "відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір), а тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 5000 грн., яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та є доведеною і фактично підтвердженою.

Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню зі сторони відповідача на користь позивача, посилаючись на те, що такі є неспівмірними та не відповідають рівню складності справи, поскільки заперечення відповідача є необґрунтованими та суто формальними, а також повністю спростовуються наданими стороною позивача доказами, якими ОСОБА_1 обґрунтовує розмір понесених нею витрат професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., які суд визнає належними та допустимими.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у відповідності до ч. 7 ст. 158 ЦПК України - у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи, що учасниками справи не було подано вмотивованого клопотання про скасування застосованого за ухвалою суду від 10.08.2021 року заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення по виконавчому провадженню, тому даний захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.18 ЦК України, ст. 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат", суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" (адреса: 49044 м.Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12 А, ), третя особа, яка не заявляє вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна ( АДРЕСА_2 , номер свідоцтва: 6014) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконаннювиконавчий напис №52654 від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" у розмірі 9 964,88 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 88 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) та 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСКРЕДИТ" () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 - судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. (п`ять тмсяч гривень 00 коп.).

Заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 10.08.2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 27.10.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ-СУДДЯ Н.М.Жиганська