ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 638/3200/17

провадження № 22-ц/818/4250/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Сабельніка Б.В.,

сторони справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом- Публічне акціонерне товариство комерційний банк « Приватбанк »

відповідач та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 квітня 2021 року у складі судді Штих Т.В., -

у с т а н о в и в:

Шостого березня 2017 року Кураксіна Ольга Ігорівна, діючи в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційного банку « ПриватБанк» (надалі Банк), звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 953 307 грн 45 коп. матеріальних збитків в розмірі, суму проведення оцінки матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля в результаті дорожньо-трнаспортної пригоди (надалі ДТП), в розмірі 2500 грн. та суму судового збору в розмірі 14299,61 грн (т.1 а.с. 2-4).

Позов обґрунтований тим, що 22.08.2016 близько 19 години 30 хвилин сталося ДТП, в якому ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом « Нива» номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Клочківській 159 міста Харкова, при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух, не зупинився перед світлофором, продовжуючи рух. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 сталося зіткнення з автомобілем «Мерседес», номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2016, яка набрала законної сили, вина ОСОБА_1 у ДТП від 22.08.2016 встановлена судом. В результаті ДПТ Банку спричинена матеріальна шкода в розмірі 999807, 45 грн., частину якої в розмірі 49 000 грн., виплачено, як страхове відшкодування.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з зустрічним позовом, після уточнення якого у грудні 2017 року (т.1 а.с. 72-76, 166) просив стягнути з Банку на свою користь 10262 грн 15 коп. матеріального збитку, зменшити позовні вимоги Банку про стягнення матеріальних збитків до 38 472, 38 грн., оскільки саме ця сума є доведеною позивачем з урахуванням обопільної вини та 50% від суми збитків.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року та постановою Апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2017 року, відповідно, встановлений і підтверджений факт порушення з його боку Правил дорожнього руху України (надалі ПДР), але не позбавлено його права доводити факт обопільної вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в цивільному судочинстві. Двадцять другого серпня 2016 року ДТП сталася з обопільної вини водіїв, оскільки ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ніва Шевроле», рухався в напрямку перехрестя з вул. Клочківською, щоб перетнути останній в напрямку вул. Р. Ролана. Перед виїздом на перехрестя він зупинився на червоний сигнал світлофора позаду двох автомобілів, що рухалися в нього напрямку. На зелений сигнал світлофору він поновив рух і став здійснювати маневр, одночасно з чим втратив можливість контролювати сигнали світлофорів, які не мають дублюючих секцій на зворотній стороні. Він рухався на третій позиції в колоні транспорту, й час, за який автомобіль «Ніва Шевроле» досяг найближчої проїзної частини вул. Клочківської, є досить значним. Перед початком руху з проїзної частини вул. Клочківської ОСОБА_1 переконався в тому, що водії транспортних засобів, які стояли від перехрестя ліворуч та праворуч, не поновили рух, в нього ще залишалася можливість завершити розпочатий на зелений сигнал світлофору маневр. Коли автомобіль «Ніва Шевроле» вже подолав більшу частину перехрестя, він був зобов`язаний покинути його в наміченому напрямку, однак допустив зіткнення з правою частиною керованого ним транспортного засобу з автомобілем «MERCEDES BENZ S500 4 MATIC» під керуванням водія ОСОБА_2 , який перед початком руху повинен був переконатися в безпеці своїх дій, а при виникнення небезпеки негайно застосувати гальмування. Отже, водій ОСОБА_2 теж був винний у скоєному ДТП. Тому з Банку на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 50 % матеріального збитку від пошкодження автомобілю марки « Ніва Шевроле», що становить 10262, 15 грн. З ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню лише належним чином доведена сума матеріального збитку від пошкодження автомобіля марки «MERCEDES BENZ S500 4 MATIC» в розмірі 50 % від вказаної суми.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 квітня 2021 року позовні вимоги Банку задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку 418732,67 грн. матеріального збитку, 2500 грн. - суму проведення оцінки матеріальної шкоди. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. В задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 доведена постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року, яка набрала законної сили. ОСОБА_1 не довів суду вину обох водіїв у вчиненні ДТП 22.08.2016, тому в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено. Позовні вимоги Банку задоволені частково, оскільки в судовому засіданні становлено, що ремонт належного відповідачу автомобілю проводився з 28 вересня по 25 жовтня 2016 року, після чого вказаний автомобіль продовжували експлуатувати. Суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 під час складання звіту № 29/08/2016 від 11.06.2016 використовувала при обрахунках первинні документи, а саме протокол огляду транспортного засобу від 29 серпня 2016 року та документи придбання запчастин на автомобіль « Мерседес», тому суд погодився з розміром шкоди визначеним у вищезазначеному звіті у розмірі 418732,67 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення з урахуванням обопільної вини учасників ДПТ та визначити стягнення на користь Банку в розмірі 60 513, 57 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам даної справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2016 року, яка набрала законної сили, не може бути покладена в основу рішення суду, яке він оскаржує. ОСОБА_1 не оспорює свою причетність до ДТП, однак наполягає на обопільній вині учасників ДТП, та розподілу її ступеня між сторонами в співвідношенні 50 % на 50%, відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу (надалі ЦК) України. Згідно зі звітом спеціаліста авто товарознавця від 12.10.2016 матеріальний збиток від пошкодження автомобіля марки «Нива» склав 20 524, 29 грн. З урахуванням обопільної вини учасників у ДТП від 22.08.2016 та 50 % суми матеріальних збитків, завданих ДПТ Банку, з нього на користь Банку підлягає стягненню матеріальний збиток к розмірі 60513, 57 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і встановлено судовим розглядом, 22 серпня 2016 року близько 19 години 30 хвилин сталася ДТП за участю двох автомобілів: «Нива», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та «MERCEDES BENZ S500 4 MATIC», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 і який належить Банку. ДТП сталася в той час як ОСОБА_1 , керуючи належним йому автомобілем, виїхав на вулицю Клочківську, 159 міста Харкова, при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух, не зупинився перед світлофором, продовжуючи рух і допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 . Обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 листопада 2016 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2017 року, ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП (т.1 а.с. 5-9).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував звіт № 29/08/2016 року від 11 вересня 2016 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 (т.1 а.с. 111-121). ОСОБА_3 при складенні висновку проводила дослідження автомобіля «MERCEDES BENZ S500 4 MATIC», д.н.з. НОМЕР_2 , та встановила, що матеріальний збиток, завданий указаному автомобілю, складає 418732,67 гривень.

ОСОБА_1 заперечив указаний розрахунок та вважав, що вказана сума підлягає зменшенню з огляду на обопільність вини ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у ДТП 22.08.2016.

За приписами статей 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

У якості доказу обопільної вини учасників у скоєнні ДТП 22.08.2016 ОСОБА_1 посилається на висновок експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № 9-ВС/17 від 29.03.2017 (т.1 а.с. 82-86).

Колегія суддів не погоджується з тим, що вказаний висновок доводить позицію апелянта, оскільки як убачається з його тексту в основу висновку покладені пояснення ОСОБА_1 . Тому висновок № 9-ВС/17 від 29.03.2017 не може спростовувати інших доказів у справі, з яких убачається, що у скоєнні ДПТП винний саме ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

За таких обставин, колегія суддів уважає, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростували висновків суду першої інстанції. Тому його апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382 384 -ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 жовтня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді - О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук