Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/11/20

21 жовтня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача : ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення понесених витрат по утриманні спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення понесених витрат по утриманні спільного майна.

В обгрунтування позивач посилається на те, що він є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 ..Вказану квартиру він отримав у спадок від свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ще в 1993 році, та його бабуся ОСОБА_6 та його дядько ОСОБА_5 приватизували вказану квартиру, про що Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації було видано свідоцтво про право власності на житло по Ѕ частці кожному.

4.11.2005 року ОСОБА_6 подарувала свою '/2 частини квартири ОСОБА_7 - сестрі відповідача ОСОБА_5 , а та в свою чергу 15.02.2008 році подарувала Ѕ частики його батькові ОСОБА_5 ..

Під час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його батька ОСОБА_5 , на запит нотаріуса щодо належності права власності на дану квартиру Івано-Франківським ОБТІ, було надано витяг з реєстру права власності на нерухоме майно, про те, що ОСОБА_5 належить ціла квартира. Однак, як з`ясувалося згодом у процесі розгляду справи за позовом ОСОБА_5 про визнання права недійсним свідоцтва про право на спадщину Ѕ частки належала його батька братові ОСОБА_5 ..

Відповідач, ОСОБА_5 в даній квартирі фактично ніколи не проживав, коштів по утриманню та проведенню ремонту квартири ніколи не надавав, участі у оплаті комунальних послуг не брав.

Разом з тим, ним було укладено догорів про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.01.2011 року. Згідно розрахунку за надані послуги, ним було понесені витрати в розмірі - 9709,73 грн.. На підставі договору №30018038 про користування електричною енергією від 16.01.2012 року укладеного з Прикарпаття Обленерго Надвірнянський РЕМ., ним здійснювалась оплата за споживання електроенергії в період з 2011 -2018 рр. в розмірі - 14482,84 грн.. Відповідно до акту звірки розрахунків за послуги наданого КП «Надвірнянський житловик» в період з травня місяця 2011 року по квітень місяць 2019 року, за квартплату ним було оплачено кошти в розмірі - 8560,70 грн..

15.08.2014 року, рішенням Виконавчого комітету Надвірнянської міської ради

Івано-Франківської області, було надано дозвіл про влаштування локального

опалення та відключення від системи центрального опалення і гарячого

водопостачання квартири в АДРЕСА_1 . Однак, він не встановлював та не підключав локальне опалення та відповідно продовжував користуватися системою центрального опалення і гарячого водопостачання, за що в період з березня місяця 2012 року по вересень місяць 2014 року, було оплачено кошти в сумі - 4351,24 грн.

В зв`язку з неналежним станом квартири, ним були проведені необхідні ремонні роботи: в квартирі були поміняні вікна за які ним оплачено кошти в сумі -21 644,00 грн ., двері, вартість яких складає - 9150,00 грн., та були встановленні підвіконники (4 шт.) і віконні відливи (4 шт.) на суму - 1950,00 грн., всього 32744,00 грн.

Провів ремонтні роботи та заміну приладів для утримання квартири на суму - 38020,07 грн.

Відповідач, як і до набуття ним права власності на квартиру в порядку спадкування, так і після, до моменту подачі даного позову був відсутній по невідомих причинах, а ним здійснювали протягом даного періоду витрати по утриманню спірної квартири в належному стані. Загальна сума витрат складає 107868,58 грн., з яких частка ОСОБА_5 складає - 53934,29 грн. На сьогоднішній день між ним і відповідачем не досягнуто згоди щодо відшкодування витрат на утримання квартири, а тому просить його позов задоволити та стягнути з ОСОБА_5 на його користь 53934,29 грн. витрат по утриманню спільного майна.

Короткий зміст відзиву на позов:

12.02.2021 від відповідача ОСОБА_5 поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача є повністю безпідставними. Вказує, що в період з 26.12.2011р. по 04.11.2019р. позивач був єдиним власником квартири АДРЕСА_2 . В даний період він не був співвласником спірної квартири, також був відсутній у даній квартирі. В зв`язку із тим, що він не проживав у даній квартирі, тому і не користувався послугами з водопостачання та водовідведення, не користувався електроенергією, послугами центрального опалення і гарячого водопостачання, відповідно жодного обов`язку щодо відшкодування вартості послуг чинним законодавством не передбачено. Також щодо поміняних у квартирі дверей, вікон, підвіконників та відливів на суму 32744,00грн. та проведених позивачем ремонтних робіт та заміни приладів для утримання квартири на суму 38020,07грн. не погодився, оскільки вказані дії здійснюються співвласниками за їхньою згодою, на що він як співввласник спірної квартири ОСОБА_3 такої згоди не давав і згоди у нього ніхто не питав.

Крім того, зазначив, що позивач свого права власності на Ѕ частку квартири не зареєстрував, а тому на даний час він не уповноважений звертатися до суду з позовом про зобов`язання стягнути понесені ним витрати по утриманні спільного майна. Просив в позові відмовити та вирішити питання про стягнення з позивача на його користь всіх судових витрат по справі в порядку ст. 137 ЦПК України.

Короткий зміст відповіді на відзив:

18.02.2021 від представника позивача адвоката Брайляк Є.Я. поступила відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач завжди був співвласником квартири, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 28.07.1993 року, видане Івано-Франківським ОБТІ, яке ніхто не скасовував. Також відповідач мав приналежність до даної квартири, оскільки був зареєстрований за даною адресою. Також відповідачу, який являється позивача дядьком було добре відомо, що позивач здійснюю догляд за квартирою і саме з цих причин, протягом вказаного періоду його відсутності він не цікавився квартирою, а повністю самоусунувся від її утримання. А тому, просила позов задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по утриманні спільного майна.

Стислий виклад позицій сторін:

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача понесені витрати по утриманні спільного майна, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 53934,29 грн. а також сплачені витрат в сумі 9658,00 грн. понесені позивачем по справі.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, заперечив проти стягненнями з відповідача в користь позивача витрати по утриманню майна. Просили в позові відмовити та стягнути з позивач на користь відповідача понесені витрат на правничу допомогу.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2020 року по даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2020 року закрито підготовче судове засіданні та призначено справу до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Надвірна Івано-Франківської області (а.с. 7-8).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Шушкевич С.М., 26.12.2011 року позивач ОСОБА_3 , являється власником квартири, що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 9-10).

Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 04.11.2019 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Надвірнянської державної нотаріальної контори Шушкевич С.М. від 26 грудня 2011 року за реєстром № 1-3108 на спадкове майно померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент. код НОМЕР_1 , що складається з квартири АДРЕСА_2 . Скасувано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 1840 в книзі 16 від 26.12.2011 року про право власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна № 12501466, а саме квартиру АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент. код НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 3204,80 грн. (а.с. 13-16).

Згідно договору №1 про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення від 01.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та КП «Надвірнаводоканал» особовий рахунок № НОМЕР_2 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , надаються послуги з водопостачання, водовідведення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж. Згідно розрахунку за надані послуги, в період з 01.01.2011 року по 31.01.2019 року понесені витрати складають - 9709,73 грн. (а.с.17-19).

Відповідно до акту звірки розрахунків за послуги абонемента № 2097 ОСОБА_3 наданого КП «Надвірнянський житловик» в період з травня місяця 2011 року по квітень місяць 2019 року, за квартплату оплачено кошти в розмірі 8560,70 грн. (а.с. 20-21).

Згідно договору №30018038 про користування електричною енергією від 16.01.2012 року укладеного між ОСОБА_3 та Прикарпаття Обленерго Надвірнянський РЕМ, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , надаються послуги з постачання електричної енергії. З відповіді на адвокатський запит, вбачається, що ОСОБА_3 сплатив за електроенергію за період 2011-2018 рік - 14482,84 грн. (а.с. 22-24).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Надвірнянської міської ради

Івано-Франківської області від 15.08.2014 року, було надано дозвіл про влаштування локального опалення та відключення від системи центрального опалення і гарячого

водопостачання в АДРЕСА_1 . (а.с. 25) .

Однак, позивач ОСОБА_3 не встановлював та не підключав локальне опалення та відповідно продовжував користуватися системою центрального опалення і гарячого водопостачання, за що в період з березня місяця 2012 року по вересень місяць 2014 року, ним оплачено кошти в сумі - 4351,24 грн., про що свідчить розрахункова книжка з квитанціями про оплату (а.с. 26-34)

Як вбачається з комерційної пропозиції б/н від 11.05.2015 року та квитанцій до неї позивач ОСОБА_3 купив вікна, двері, підвіконники та відливи (а.с. 35 )

Провів ремонтні роботи та заміну приладів для утримання квартири на суму - 38020,07 грн., що підтверджується товарними чеками (а.с. 37-39)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2012 року виданого державним нотаріусом Войташек І.І. вбачається, що позивач ОСОБА_3 є власником Ѕ частки квартири в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 89-90).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Разом з тим, правовідносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законом, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Судувід 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_3 посилався на те, що ним у період часу з 01.01.2011 року по січень 2019 роки було сплачено: за водопостачання та водовідведення - 9709,73 грн., за електроенергію в розмірі - 14482,84 грн., за послуги надані КП «Надвірнянський житловик» - 8560,70 грн., за користування системою центрального опалення і гарячого водопостачання - 4351,24 грн..

Крім того, позивачем в квартирі були проведені необхідні ремонтні роботи для підтримання квартири в належному стані зокрема: поміняні вікна за які ним оплачено кошти в сумі -21644,00 грн., двері, вартість яких складає - 9150,00 грн., та були встановленні підвіконники (4 шт.) і віконні відливи (4 шт.) на суму - 1950,00 грн., всього 32744,00 грн.. Провів ремонтні роботи та заміну приладів для утримання квартири на суму - 38020,07 грн.

Всього на утримання належного сторонам спільного майна, позивачем було сплачено 107686,58 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. Таким чином, позивач належними доказами підтвердив факт того, що він ніс тягар утримання спільного майна.

Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання свого майна: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно з ч. ч. ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Виходячи зі змісту цих норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Отже, відповідач, відповідно до вимог ст. 360 ЦК України, як співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тому має компенсувати позивачу сплачену ним 1/2 частину вартості вказаних комунальних послуг ( газопостачання) та вартості ремонтних робіт.

Разом з тим, вимога про стягнення оплати за користування електричною енергією у сумі - 14482,84 грн. (частка відповідача становить - 7241,42 грн.) задоволенню не підлягає, оскільки така послуга використовувалася особисто позивачем в міру потреби в ній, при цьому позивачем не надано доказів, що отримання вказаних послуг послуг було необхідним для утримання будинку. Отже, оскільки позивачем не доведено, що витрати в цій частині пов`язані із утриманням спільного майна, тому вони не можуть бути покладеними на відповідача.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи представника відповідача про відсутність обов"язку відповідача відшкодовувати вартість послуг у зв`язку з тим, що останній не проживав і не користувався послугами є безпідставними, оскільки факт непроживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, не звільняє відповідача, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані.

Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту надання йому, як власнику квартири у багатоквартирному будинку, житлово-комунальних послуг або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування необхідності проведення ремонтних робіт в даній квартирі Разом з тим у позивача, як власника виникло право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту квартири, так як їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на власників статтею 156 ЖК УРСР обов`язок.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн.(а.с.4).

Згідно наданих позивачем документів вбачається, що між позивачем ОСОБА_3 та адвокатом Брайляк Є.Я. укладено договір про надання правової допомоги №1012/19 від 10.12.2019 року (а.с. 66-67).

Згідно орієнтовного розрахунку сума судових витрат складає 7268,40 грн. (а.с. 6).

Згідно розрахункових квитанцій від 26.12.2019року № 69 за надання правової допомоги позивачем ОСОБА_3 сплачено 6500,00 грн. адвокату Брайляк Є.Я. (а.с. 5).

Згідно акту приймання -передачі наданих послуг за договором про надання правовї допомоги № 1012/19 від 10.12.2019 року вартість наданих послуг складає 9500,00 грн. (а.с. 115).

Згідно розрахунку сума судових витрат та витрат на правову допомогу 10268,40 грн. (а.с. 116).

Згідно квитанції №153/3 серія АЕ від 20.10.2021року за надання правової допомоги позивачем ОСОБА_3 сплачено 3000,00 грн. адвокату Брайляк Є.Я. (а.с. 117).

Висновки суду:

Враховуючи встановлені обставини справи, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в контексті виниклих правовідносин, суд вважає, що в судовому засідання знайшов підтвердження факт понесення позивачем витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, які є об`єктивно необхідними для його підтримання у належному стані, а також встановлено обов`язок відповідача брати участь у понесених витратах, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

З відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_3 необхідно стягнути половину суми здійснених ним платежів в частині оплати послуг на управління, утримання та збереження спільного майна, зокрема за послуги водопостачання та водовідведення - 4854,86 грн., за послуги надані КП «Надвірнянський житловик» - 4280,35 грн., за користування системою центрального опалення і гарячого водопостачання - 2175,62 грн., за встановлення вікон, дверей, підвіконники (4 шт.) і віконні відливи (4 шт.) - 16372,00 грн., провів ремонтні роботи та заміну приладів для утримання квартири на суму - 19010,00 грн., а всього 46692, 83грн.

Враховуючи, що позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення понесених витрат по утриманні спільного майна підлягає до задоволення на 86,57 %, то з відповідача ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути - 8889,35грн. сплачених витрат на правову допомогу та 768,40 грн. сплаченого позивачем судового збору, а всього - 9658,00 грн. судових витрат по справі.

На підставі ст.ст.317 ,319, 322, 360, 526, 544 ЦК України, ст.1, 13,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та керуючись ст.ст. 4, 19, 81, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення понесених витрат по утриманні спільного майна - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 понесених витрат по утриманні спільного майна, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 46692,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 - 8889,35грн. сплачених витрат на правову допомогу та 768,40 грн. сплаченого судового збору, а всього 9658,00 грн. витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_3 житель АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя О.Я. Міськевич

Повний текст рішення

виготовлено 01.11.2021 року.