Провадження № 2/229/643/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Грубника О.М.,

за участю секретаря

судового засідання Варламової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна,

третя особа без самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказала, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни перебуває виконавче провадження № 63049062 з виконання виконавчого документу - виконавчого напису № 29318 від 31 серпня 2020 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 32878,30 грн. 15 вересня 2020 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. про арешт коштів боржника від 15 вересня 2020 року було накладено арешт на грошові кошти, які належать позивачці. Згідно із постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. про звернення стягнення на заробітку плату боржника від 23 вересня 2020 року, було звернено стягнення на заробітну плату позивачки та проводиться щомісячне утримання за виконавчим написом нотаріуса № 29318 від 31 серпня 2020 року. Тобто було утримано грошові кошти з її заробітної плати в рахунок стягнення заборгованості на користь АТ «ПУМБ» у сумі 10945,83 грн, а також компенсацію винагороди приватного виконавця у розмірі 1260,66 грн. За період з жовтня 2020 року по березень 2021 року включно було стягнено боргу у розмірі 12206,49 грн.

08 травня 2021 року позивачка отримала від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни копію виконавчого напису нотаріуса № 29318 від 31 серпня 2020 року. Згідно з цим виконавчим написом приватним виконавцем запропоновано стягнути з позивачки заборгованість за кредитним договором № 01 від 09 липня 2019 року, укладеним між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником якого є акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк». Стягнення заборгованості нараховується за період щ 10 січня 2020 року по 22 липня 2020 року. Сума заборгованості складає 32628,30 грн, з яких 8745,59 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту,8379,00 грн. -прострочена заборгованість комісією, 0,90 грн - прострочена заборгованість за процентами, 15000,76 грн - строкова заборгованість за сумою кредиту, 501,93 грн - строкова заборгованість за комісією, 0,05 грн - строкова заборгованість за процентами. Загальна сума боргу складає 32878,30 грн. Вважає виконавчий напис нотаріуса вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ВП № 63049062 вона побачила, що фактично нотаріусу не давалися документи , передбачені підпунктом 2.1 пункту 2 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису. Зауважила, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмірі заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання ОСОБА_1 по кредиту, річних процентів та пені, не може вважатися доказами, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму Закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу та тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі не відповідають дійсній сумі заборгованості. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису від 31 серпня 2020 року було порушено вимоги щодо строку, за який заборгованість підлягає стягненню, безспірності розміру та наявності заборгованості. Позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати виконавчий напис від 31 серпня 2020 року № 29318, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. про стягнення з неї на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 32628,30 грн таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у розмірі 12206,49 грн.

Згідно з ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 червня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі.

Згідно з ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 червня 2021 року було задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 про витребування доказів.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає.

Представник відповідача - АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: судовою повісткою, про що у справі є рекомендоване поштове повідомлення.

Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: судовою повісткою.

Третя особа без самостійних вимог - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: судовою повісткою.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

З позову вбачається, що позивачка не визнає кредитну заборгованість.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 перед банком, зокрема розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також документи на підтвердження укладення такого кредитного договору.

З оскаржуваного виконавчого напису від 31 серпня 2020 року № 29318 вбачається, що період, за який провадиться стягнення,- з 10.01.2020 року по 22.07.2020 року.

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно п.п. 2.1 п.2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про нотаріат», яким не передбачено звернення боржника із заявою про застосування позовної давності.

Згідно з п.16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України в спростування доводів позовної заяви про відсутність доказів безспірності суми заборгованості, вказаної у виконавчому написі № 29318 від 31 серпня 2020 року.

Суд зазначає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін.

З огляду на вищенаведене суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги про повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Оскільки, вирішуючи дану справу суд прийшов до висновку, що виконавчий напис, вчинений 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. за реєстровим номером 29318 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» суми заборгованості за кредитним договором, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, тому отримані відповідачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти у розмірі 12206,49 грн. також підлягають поверненню позивачці на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268, 280-282, 289, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 29318, виданий 31 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 501 від 09 липня 2019 року за період з 10 січня 2020 року по 09 липня 2020 року у загальному розмірі 32628,30 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 12206 (дванадцять тисяч двісті шість) грн 49 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Cуддя: О. М. Грубник