Справа № 199/324/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменко А.М., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа, призначена до розгляду в судове засідання останній раз на 28 жовтня 2021 року.

20 жовтня 2021 року відповідачем суду поза межами судового засідання у справі подано заяву про відвід головуючому у справі судді Авраменку А.М. Заява мотивована посиланням на порушення суддею прав відповідача внаслідок відмови у задоволенні в судовому засіданні від 18 жовтня 2021 року низки заяв відповідача, оголошених її представником, а саме двох заяв про застосування до позивача заходів процесуального примусу внаслідок невиконання ухвали суду про витребування доказів та заяви про призначення у справі судової технічної експертизи документу. Такі процесуальні рішення судді відповідач оцінює як обставини, які свідчать упередженість та необ`єктивність судді.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Частинами 7, 8, 11 ст.40 ЦПК України визначено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Частиною 3 ст.39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Підстави для відводу судді визначені ст.36 ЦПК України, пунктом 5 ч.1 вказаної статті визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст.36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналізуючи заявлені відповідачем підстави для відводу головуючому судді в контексті наведених вище положень цивільного процесуального законодавства, яке регулює питання відводу судді, суд приймає до уваги, що окрім визначеного в ст.36 ЦПК України переліку обставин, які є підставами для відводу судді, у цивільному процесуальному законі також передбачені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту. До таких винятків належить, зокрема, те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.36 ЦПК України).

Таким чином, керуючись наведеною вище правовою позицією та приймаючи до уваги, що заявлені відповідачем підстави для відводу головуючому судді у цивільній справі фактично зводяться до констатації незгоди відповідача з процесуальним рішенням судді, а це, в свою чергу, у значенні наведених вище імперативних приписів ст.36 ч.4 ЦПК України не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді, а отже і про неможливість його задоволення.

Крім того, відмовляючи у задоволенні заяв відповідача про застосування до позивача заходів процесуального примусу внаслідок невиконання ухвали суду про витребування доказів, суд, окрім іншого, мотивував своє процесуальне рішення посиланням та роз`ясненням відповідачу, її представнику положень ст.95 ч.6, ст.100 ч.5 ЦПК України, які визначають правові наслідки невиконання означеної ухвали суду для подальшого розгляду справи, а також правом, а не обов`язком суду застосовувати заходи процесуального примусу, що залишено поза увагою стороною відповідача. Підстави для відмови у задоволенні заяви про призначення експертизи викладені в ухвалі, оформленій окремим документом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, що унеможливлює його задоволення. Таким чином, оскільки заява відповідача про відвід судді надійшла до суду більш ніж за три робочі дні до наступного засідання у справі, дана заява відповідача про відвід судді на підставі ст.40 ч.3 ЦПК України підлягає передачі до канцелярії суду для передачі її для розгляду в порядку ст.33 ЦПК України іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменка А.М. по цивільній справі №199/324/21 (провадження №2/199/1616/21) визнати необґрунтованою.

Матеріали заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменка А.М. по цивільній справі №199/324/21 (провадження №2/199/1616/21) передати на підставі ст.40 ч.3 ЦПК України до канцелярії Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для визначення судді для її в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя А.М. Авраменко