Справа № 647/2870/21
№ провадження 6/647/59/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2021 року Бериславський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Степанюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

стягувач ОСОБА_2 ,

представник стягувача адвокат Шилін Є.Ю.,

боржник ОСОБА_3 ,

державний виконавець Дробітько Р.В.,

встановив:

У листопаді 2021 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що в провадженні Бериславського ВДВС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №31816740, за яким з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. У вищезазначеному виконавчому провадженні, станом на 13.09.2021 року, існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 35 497,36 грн. Заявник досягла повноліття та може самостійно розпоряджатися коштами, у зв`язку з чим просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні №31816740 з її матері ОСОБА_4 на неї ОСОБА_1 .

10.11.2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_4 адвоката Шиліна Є.Ю. надійшло заперечення, відповідно до якого останній вважає заяву про заміну сторони виконавчого провадження такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 не вибула як сторона (стягувач) у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву, просила задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Стягувач та її представник в судовому засіданні просили у задоволенні заяви відмовити.

Божник підтримав заяву, просив її задовольнити, оскільки аліменти використовуються стягувачем не за призначенням.

Державний виконавець в судовому засіданні при вирішенні даного питання поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.06.2002 року (а.с.7).

За виконавчим листом Бериславського районного суду Херсонської області№ 2-650 від 11.06.2007 року, з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

11.10.2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції Кісільовим О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31816740 за виконавчим листом №2-650, виданим 11.06.2007 року (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 31.07.2020 року, ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 » (а.с.9).

З відповідді Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) №136/11564 від 20.09.2021 року вбачається, що за виконавчим документом №2-650 від 11.06.2007 року виданим Бериславським районним судом Херсонської області стягувачем є ОСОБА_4 , а боржником є ОСОБА_3 , інших сторін за виконавчим документом не визначено. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. З метою вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду (а.с.10).

За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП №31816740, заборгованість боржника ОСОБА_3 по сплаті аліментів становить 35 497,36 грн., із врахуванням штрафів 53 442,01 грн. (а.с.11-16).

За ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З огляду на викладені норми закону правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Звертаючись із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, ОСОБА_1 просила замінити стягувача у виконавчому провадженні про стягнення аліментів у зв`язку з тим, що вона як особа, на користь якої стягуються аліменти, досягла повноліття, а також у зв`язку з тим, що аліменти використовуються не за призначенням.

Однак, досягнення ОСОБА_1 повноліття, її право на самостійне одержання коштів та самостійне розпорядження ними не є підставами для такого правонаступництва без дотримання передбаченої статтею 442 ЦПК України та частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» умови вибуття сторони виконавчого провадження.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статті 2 ЦПК України, однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 129-1 ЦПК України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення.

У контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

У пункті 40 рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Європейський суд з прав людини зазначав, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Судове рішення є актом судового розгляду справи, його метою є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, воно є обов`язковим до виконання. У резолютивній частині рішення суду знаходить відображення присуд суду, оскільки викладено висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 11.06.2007 року ухвалено стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Отже, на підставі рішення суду виникло правовідношення, в якому ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати неповнолітню доньку за встановлених судом умов, визначених відповідно до закону.

Посилання заявника на те, що заміна сторони у виконавчому провадженні має відбуватися на підставі статті 179 СК України, є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до статті 179 СК України, самостійне отримання аліментів неповнолітньою дитиною є її правом.

ОСОБА_1 не зверталася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено такий спосіб утримання дитини батьками, як сплата аліментів за рішенням суду одним із батьків на користь іншого з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з частиною першою статті 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Також частиною 1 статті 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З системного аналізу викладених норм права слідує, що з досягненням особою повноліття вона втрачає статус дитини, на яку стягуються аліменти, що не дозволяє такій особі бути стягувачем у виконавчому провадження про стягнення на її, як неповнолітньої дитини, користь аліментів з одного з батьків.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним судом у справі № 693/1065/19 від 15.07.2020 року.

За встановлених судом обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи положення чинного сімейного та цивільного законодавства України, зважаючи на те, що підстави переходу права вимоги за рішенням суду про стягнення аліментів до заявника відсутні, оскільки правонаступництва у цих правовідносинах не відбулося, а та обставина, що заявник стала повнолітньою та має власну сім`ю, не може бути підставою для заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Щодо посилання заявника та боржника на те, що аліменти використовуються не за призначенням, суд зазначає, що існує механізм з приводу перевірки цільового використання аліментів їх стягувачем, що забезпечує права заявника, як особи, на чиє утримання ці аліменти стягуються (ст.186 СК України).

Керуючись ст.442 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду або через Бериславський районний суд Херсонської області.

Повний текст ухвали виготовлений 12.11.2021 року.

Суддя О. О. Корсаненкова