ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7768/21 Справа № 214/2478/21 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Виконавчий комітет Криворізької міської ради в особі Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тракторзапчасть», Товариство з обмеженою відповідальністю «Четра-сервіс», ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2021року, яке ухвалено суддею Євтушенком О.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст ухвали складено 29 червня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Криворізької міської ради в собі Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракторзапчасть», Товариства з обмеженою відповідальністю «Четра-сервіс», ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням загальних зборів від 11.03.2016 року, позивача було обрано директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракторзапчасть». На підставі наказу №1 від 12.03.2016 року позивач приступив до виконання своїх посадових обов`язків з 15.03.2016 року, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені відповідні зміни щодо керівника/підписанта.

Крім того, рішенням загальних зборів від 16.03.2016 року позивача обрано директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Четра-сервіс». На підставі наказу №2 від 16.03.2016 року позивач приступив до виконання своїх посадових обов`язків з 17.03.2016року, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесені зміни щодо керівника/підписанта.

Позивач має постійне місце роботи з 1997 року, останнє робоче місце-змінний майстер основної виробничої дільниці універсальних верстатів в ТОВ «Ливарно-механічний завод».

У зв`язку із відсутністю виробничої діяльності обох підприємств, позивач неодноразово намагався вирішити питання про його звільнення, направляв відповідні заяви про звільнення та повідомлення про проведення позачергових загальних зборів засновників, однак, станом на січень 2021 року, ніякої відповіді не отримав, у зв`язку з чим наказом №1-к та №2-к від 29 січня 2021 року він звільнив себе сам з посади директора вищезазначених підприємств. В подальшому, з метою виключення відомостей про себе з вищезазначеного реєстру позивач звернувся до державного реєстратора Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради, від якого отримав відмову у проведені відповідних реєстраційних дій. Фактично звільнення позивача з посади директора обох вищевказаних юридичних осіб відбулось, проте державою воно не визначено, через відсутність змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На виконання вимог ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву відповідно до якої позивач просив суд, визнати припиненими трудові відносини між ТОВ «Тракторзапчасть», ТОВ «Четра-сервіс» та їх директором ОСОБА_1 на підставі ст.. 38 КЗпП України у зв`язку із звільненням за власним бажанням та зобов`язати Виконком Криворізької міської ради в особі Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради внести зміни до відомостей в ЄДРЮО ФОП та ГФ щодо ТОВ «Тракторзапчасть», ТОВ «Четра-сервіс» , а саме змінити керівника на особу, яка має право вчиняти дії без довіреності з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Суд не може зобов`язати співзасновників прийняти участь у загальних зборах, адже це буде втручання у внутрішньогосподарську діяльність підприємства, проте суд може зобов`язати державного реєстратора внести зміни до реєстру, що захистить права позивача та не вплине на обсяг прав юридичних осіб.

Просив суд, зобов`язати Виконавчий комітет Криворізької міської ради в собі Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради внести зміни до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Четра-сервіс» , а саме змінити керівника на особу, яка має право вчиняти дії без довіреності з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , та щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракторзапчасть», змінити керівника з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній сказі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити його заяву до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування всіх обставин справи.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що в даному випадку не оскаржується рішення державного реєстратора, предметом спору є порушення трудових прав позивача та право на захист персональних даних. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач просить визнати припиненими трудові відносини між ТОВ «Тракторзапчасть» та ТОВ «Четра-Сервіс», та ОСОБА_1 , як директором даних товариств.

Вважає, що юрисдикція поширюється на вказані правовідносини, оскільки вони мають ознаки юридичного спору щодо реалізації членом громадської організації свого права на управління нею та реалізацію ним права здійснювати керування юридичною особою як органом управління, обраним у встановленому порядку, дотримання порядку скликання та правомочності загальних зборів членів громадської організації, адже такі питання не стосуються внутрішньо статутної діяльності.

В даному випадку позов стосується саме захисту прав позивача на звільнення із посади директора.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , та його представника адвоката Пантелєєва О.В., який кожен окремо підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Четра-Сервіс» від 16 березня 2016 року директором ТОВ «Четра-Сервіс» обрано ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу № 2 від 16 березня 2016 року ОСОБА_1 приступив до обов`язків директора ТОВ «Четра-Сервіс» з 17 березня 2016 року за сумісництвом з окладом згідно штатного розпису (а.с. 14-15)

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Тракторзапчасть» від 11 березня 2016 року директором ТОВ «Тракторзапчасть обрано ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу №1 від 12 березня 2016 року ОСОБА_1 приступив до обов`язків директора ТОВ «Четра-Сервіс» з 15 березня 2016 року за сумісництвом з окладом згідно штатного розпису (а.с. 24-27)

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в статті 19 ЦПК України, згідно якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; .

Згідно п. 7 ст. 4 КАС України, термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Згідно із частиною третьою статті 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, суди мають керуватися тим, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті З ЦПК України).

Статтею 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою,якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

З аналізу статті 15 ЦПК України вбачається, що у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно п.З ч.І ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), з питань звільнення, отже такі спори належать до трудових спорів, тому повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до уточненої позовної заяви позивач просив визнати припиненими трудові відносини між ТОВ «Тракторзапчасть», ТОВ «Четра-сервіс» та їх директором ОСОБА_1 на підставі ст.. 38 КЗпП України у зв`язку із звільненням за власним бажанням та зобов`язати Виконком Криворізької міської ради в особі Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради внести зміни до відомостей в ЄДРЮО ФОП та ГФ щодо ТОВ «Тракторзапчасть», ТОВ «Четра-сервіс» , а саме змінити керівника на особу, яка має право вчиняти дії без довіреності з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Ні підставі викладеного, колегія суддів вважає, що у даній справі спір пов`язаний із припиненням трудового договору, а не надання суб`єктом публічно-владних управлінських функцій адміністративних послуг. Права, за захистом яких звернувся до суду позивач, виникають із трудових відносин.

Тому, суд першої інстанції помилково вважав, що спір між сторонами є публічно-правовим, у зв`язку з чим необґрунтовано відмовив позивачу у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання, згідно вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року скасувати, направити цивільну справу до суду першої інстанції для вирішення в порядку ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: