Єдиний унікальний номер 235/5390/20
Номер провадження 22-ц/804/2185/21
Номер провадження 22-ц/804/2185/21 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Корчистої О.І.

суддів: Кішкіної І.В., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №235/5390/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2021 року, ( суддя Клікунова А.С.)

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі за текстом АТ «ПУМБ»), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Просив визнати виконавчий напис від 06 травня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №5268, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з нього на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 31 229,95 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24 квітня 2020 року становить 844 882, 58 гривень і плати за вчинення виконавчого напису в сумі 500 гривень, а всього в сумі 845 382,58 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути на його користь з АТ «ПУМБ» понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору і витрат на правничу допомогу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис №5268 від 06 травня 2020 року, вчинений відносно ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. на користь АТ «ПУМБ», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 4 700 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі АТ «ПУМБ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 700 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суми 1000 гривень.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є не співмірними зі складністю справи та обсягом часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт.

Відповідачу не надано доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу.

Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду по справі №550/936/18 від 08 червня 2021 року.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача АТ «ПУМБ» не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав клопотання про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу просив задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Жолнер Н.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

В судове засідання апеляційного суду інші сторони не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга АТ «ПУМБ» підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Оскільки рішення суду оскаржується в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2021 року лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 4 700 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з вимог статті 141 ЦПК України та дійшов висновку про обґрунтованість стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 4700 гривень.

Такі висновки суду відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, а також наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Відповідно до ст. 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються договором про надання правової допомоги.

Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «EastAlliance Limited проти України» (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року по справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по постановах: від 02 грудня 2020 року по справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року по справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року по справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді Жолнер Н.В. , яка діє від імені ОСОБА_1 , було надано договір від 10 червня 2020 року про надання правової допомоги по цивільній справі (а.с.29), в п. 4.1 якого визначено, що на визначення гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання доручень клієнта, в п. 4.2 визначено, що сума гонорару є конфіденційною інформацією і відображаються в Додатку №1 до даного договору.

В Додатку №1 до договору від 10 червня 2020 року про надання правової допомоги по цивільній справі (а.с. 30), в якому визначено, що адвокат Жолнер Н.В., діюча на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю №3635 від 27 жовтня 2010 року з однієї сторони і ОСОБА_1 з другої сторони, уклали цей додаток №1 до договору про наступне : Сторони домовилися, що оплата гонорару у суді першої інстанції буде проводитися згідно даного прейскуранту, виходячи з наступного:

за збір документів (доказів) для подачі позову до суду клієнт сплачує адвокату:

за адвокатські запити, кожне клопотання, заяви до нотаріуса, виконавця, до суду 600 гривень,

за надання правової допомоги по складання позовної заяви клієнт сплачує адвокату 1500 гривень, підготовче засідання по справі 800 гривень.

за клопотання в суді першої інстанції 700 гривень.

слухання справи по суті в суді за кожен вихід до суду 800 гривень.

отримання виконавчого листа, рішення по справі в канцелярії суду 300 гривень.

Додаткові витрати, а саме: сплата судового збору (приблизно 840,80 гривень за позов і 420,40 гривень за забезпечення позову), підготовка і оформлення справи для подання до суду 500 гривень, затрачений час адвоката по відправці рекомендованих листів, сплаті судового збору, доставка справи до суду (150 гривень за вихід), транспортні витрати і поштові витрати по справі покладаються на клієнта.

В Акті виконаних робіт - Додатку №2 до договору від 10 червня 2020 року про надання правової допомоги по цивільній справі (а.с. 34), визначено. що адвокат Жолнер Н.В., діюча на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю №3635 від 27 жовтня 2010 року, з однієї сторони і ОСОБА_1 з другої сторони, уклали цей додаток №1 до договору про виконану роботу по договору: клієнтом сплачено адвокату:

10 червня 2020 року за клопотання до приватного виконавця Григорчука П.В. 600 гривень,

10 червня 2020 року за запит (дозвіл) на розкриття банківської таємниці до АТ «ПУМБ» - 600 гривень,

11 червня 2020 року за заяву до приватного нотаріуса КМН округу Барщацького І.В. 600 гривень,

25 серпня 2020 року за складання позовної заяви (8 годин) 1500 гривень,

25 серпня 2020 року за складання клопотання про забезпечення позову 700 гривень,

25 серпня 2020 року за складання клопотання про витребування доказів 700 гривень.

Всього: 4700 гривень.

З квитанції б/н до прибуткового касового ордеру від 10 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Жолнер Н.В. 1800 гривень на підставі договору від 10 червня 2020 року (за заяву, клопотання, запит) (а.с.33), з квитанції б/н до прибуткового касового ордеру від 25 серпня 2021 року (а.с. 33-а) вбачається, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Жолнер Н.В. 2900 гривень на підставі договору від 10 червня 2020 року (за позов, за заяву, клопотання).

Отже, стягуючи з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 4 700 гривень витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних ним робіт, їх вартість, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

Витрати на професійну правничу допомогу в присудженому судом першої інстанції розмірі є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає.

Такий висновок відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №550/936/18 від 08 червня 2021 року, на яку скаржник посилається в апеляційній скарзі.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, тому відсутність посилання в тексті оскаржуваного рішення на конкретний перелік документів, наданих ОСОБА_1 на підтвердження витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в суді, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та не відміняє правильного за своєю суттю висновку суду першої інстанції.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом вірно було враховано розмір витрат, понесених позивачем за надання йому такої допомоги, час, який було витрачено адвокатом на надання юридичної допомоги, враховано співмірність витрат із складністю справи, обсяг наданих послуг і виконаних робіт, ціну позову, тобто таким, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для реалізації статті 6 Європейської конвенції з прав людини, якою передбачено виконання судових рішень, що не можуть залишатися невиконаними. Відповідь на питання щодо завершення для особи чи організації акту правосуддя великою мірою залежить від ефективної системи виконання рішень судів, а якщо справа стосується рішень іноземних судів, то й від визнання таких рішень в конкретній державі.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону і підстави для його скасування в цій частині відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2021 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2021 року.

Головуючий О.І. Корчиста