ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1750/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №690/304/20 Категорія: 308010000 Пасацька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Єльцова В.О.

учасники справи:

позивач - Ватутінське виробниче управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради;

відповідач - ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу - відповідач ОСОБА_1

розглянувши в м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 06 квітня 2021 року, постановлене під головуванням судді Пасацької Л,А., у залі Ватутінського міського суду Черкаської області, 06.04.2021 року, повний текст рішення складений 09.04.2021 року, у справі за позовом Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку і споруд та при будинкової території та послуг з управління багатоквартирним будинком, -

в с т а н о в и в :

23.07.2020 року Ватутінське виробниче управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з надання послуг за утримання будинку і споруд та при будинкової території та послуг з управління багатоквартирним будинком.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, яке є частиною багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв. м, тому має оплачувати послугу з утримання вказаного багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, оскільки є його співвласником.

Водночас відповідач ОСОБА_1 вказані послуги, які надаються позивачем, взагалі не оплачував, як наслідок, заборгованість за період з 01.07.2018 року по 01.07.2020 року складає 3 638 грн. 82 коп.

Позивач вказує у позовній заяві, що відповідачу ОСОБА_1 у зв`язку з наявною заборгованістю також нараховані інфляційні втрати, пеня та 3% річних.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість зі сплати послуг з управління багатоквартирним будинком у розмірі 3758, 02 грн., а саме: основна заборгованість - 3638,82 грн., пеня - 24,59 грн., інфляційні втрати - 38,54 грн., 3 % річних - 56,07 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради витрати понесені на оплату судового збору у розмірі 2102 грн.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 06 квітня 2021 року позовні вимоги Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради заборгованість зі сплати послуг з управління багатоквартирним будинком у розмірі 3 758 (три тисячі сімсот п`ятдесят вісім ) грн. 02. коп., яка складається: 3 638 грн. 82 коп. - основна заборгованість, 24 грн. 59 коп. - пеня, 38 грн. 54 коп. - інфляційні втрати, 56 грн. 07 коп. - 3 % річних.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що висновки суду викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, та дії позивача є передчасними, оскільки на момент спірних правовідносин заборгованість не є узгодженою.

Апеляційна скарга мотивована ОСОБА_1 тим, що у провадженні Ватутінського міського суду Черкаської області перебувають матеріали справи № 690/450/20 за позовом ОСОБА_1 до Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру плати ОСОБА_1 за не отримані та отримані неналежної якості послуги з управління.

ОСОБА_1 вважає, що період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року сума заборгованості є неузгодженою та передчасною.

Скаржник посилається, що з метою об`єктивного розгляду справи відповідач ОСОБА_1 заявляв клопотання про зупинення провадження у даній справі, яке мотивував вищевказаним позовом, та тим, що стягнення коштів є передчасним, оскільки такі суми не є узгодженими сторонами.

В апеляційній скарзі зазначається, що постановою Верховного Суду від 29.10.2020 року № 580/44/19 підтримано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 року, яким визнано протиправними дії виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області під час прийняття (ухвалення) рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2018 року № 300 «Про затвердження конкурсної документації та проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку житлового фонду м. Ватутіне» та рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 26.12.2018 року № 395 «Про призначення управителя багатоквартирного будинку житлового фонду в м. Ватутіне».

Таким чином, на думку скаржника, вищезазначена постанова не була взята до уваги судом першої інстанції, а тому суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи та поверхнево вирішив спір, вважає скаржник.

Зазначається, що обставини, на які посилається суд, є недоведеними та передчасними, оскільки для об`єктивного розгляду справи необхідне рішення у справі № 690/450/20, в якій досліджується питання надання яких-небудь послуг позивачем за період із 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, що входить до періоду, в який стягуються суми коштів в даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 09.04.2021 року № 690/304/20, а в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити повністю.

01 жовтня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від Начальника управління Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради - О. Костікова надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначається, що твердження відповідача ОСОБА_1 про передчасність дії позивача (ВВУЖКГ) щодо нарахування та стягнення з відповідача боргу за надання послуг з управління багатоквартирним будинком є безпідставними та не підтвердженими жодним доказами, оскільки перелік послуг з управління, порядок нарахування та здійснення сплати за їх надання визначені договором та чинним законодавством.

Стосовно посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 29.10.2020 року, відповідач зазначає, що постанова набирає чинності з моменту її прийняття (29.10.2020 року) та не впливає на правовідносини, які виникли до моменту прийняття такого рішення.

Крім того, представник позивача вказує, що предметом позову у даній справі, є стягнення заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.10.2018 року по 01.07.2020 року.

Тому постанова Верховного Суду від 29.10.2020 року по справі № 580/44/19 жодним чином не впливає на правовідносини з приводу надання відповідачем послуг з управління багатоквартирним будинком до моменту прийняття рішення касаційної інстанції, оскільки вони надавалися на підставі чинних рішень виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області.

Представник позивача у відзиві зазначає, що неправдивими є твердження відповідача про те, що оскільки позивач не повідомляв про надані послуги і про них він дізнався лише після пред`явлення позовної заяви, тому ОСОБА_1 звернувся актом-претензією про не надання послуг та здійснення перерахунку, а відповідь на акт-претензію так і не отримав, оскільки в матеріалах справи наявна копія відповіді на акт-претензію № 559 від 29.09.2020 року з доказами направлення її відповідачу ОСОБА_1 , яка є додатком до відповіді на відзив (вих. 640 від 06.11.2020 року).

У відзиві начальник управління ВВУЖКГ- О.Костіков просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 06.04.2021 року без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку і споруд та при будинкової території та послуг з управління багатоквартирним будинком, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог, вказавши, що позивач є надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території м. Ватутіне Черкаської області, у тому числі, й багатоквартирного будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 17.01.2012 року № 1 (1 а. с. 26), від 27.01.2017 року № 42 (а. с. 27), від 15.11.2018 року (а. с. 31), від 26.12.2018 року № 395 (а. с. 32-32), якими також затверджувались тарифи на вказану послугу.

Враховуючи, що позивачем надано послуги, а відповідач ОСОБА_1 за вказані послуги кошти не оплачував, як наслідок утворилася заборгованість за період з 01.07.2018 року по 01.07.2020 року, яка складає 3 638 грн. 82 коп., тому районний суд прийшов до висновку про стягнення зазначеної заборгованості з відповідача ОСОБА_1 .

Стягуючи з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання зі сплати позивачу вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому наявні достатні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, оскільки інший розмір договором або законом не встановлено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно договору дарування нежитлового приміщення № 1669, виданого 27.06.2018 року, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, загальною площею 49, 1 кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 30.12.2015 року 5-3/VІІ ОСОБА_2 передано у постійне користування частка земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з державного реєстру прав на нерухоме майно (а. с. 17-18).

Позивач є надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на території м. Ватутіне Черкаської області, у тому числі, й багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 17.01.2012 року № 1 ( а. с. 26), від 27.01.2017 року № 42 (а. с. 27), від 15.11.2018 року (а. с. 31), від 26.12.2018 року № 395 (а. с. 32-32), якими також затверджувались тарифи на вказану послугу.

Із матеріалів справи вбачається, що першим заступником міського голови Кубявкою Ю.Б. від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2018 року № 300, 28.12.2018 року укладено договір з позивачем про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком ( а. с. 35-43).

У відповідності до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони у договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визнаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі, власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Отже, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що з аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 12, 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вбачається, що умови Типового договору, що набули юридично обов?язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов?язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень, врегулювати свої відносини на власний розсуд, а лише мають право конкретизувати його умови.

За встановлених обставин, враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що в даному випадку у відповідності до обставин справи, укладення договору на надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території та послуги з управління багатоквартирним будинком є обов?язком споживача (власника) за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача (власника) послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам наведених актів законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов?язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов?язку щодо першої сторони.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов?язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Аналізуючи вказані норми закону у контексті спірних правовідносин, слід вказати, що надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території та послуги з управління багатоквартирним будинком передбачено виключно на договірній основі. Проте, договори про надання та отримання таких послуг укладаються відповідно до згаданих вимог закону не на індивідуальній основі з кожним споживачем з індивідуальними умовами, довільної форми, свобода ж договору у вказаних відносинах до певної міри врегульована законом та не є безмежною.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено перелік житлово-комунальних послуг, до яких належить: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 5 зазначеного Закону, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку».

У відповідності до п. 10 ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до Договору № 13 від 28.12.2018 року на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов?язок сплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком.

Згідно до п. 3 вказаного договору передбачено, що послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку і прибудинкової території.

Відповідно до п. 20 Договору у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління кожен співвласник має право викликати управителя для перевірки її якості.

За результатами перевірки якості послуги з управління складається акт-претензія, який підписується співвласником та управителем.

Відповідач ОСОБА_1 в своєму відзиві посилається, що ним було виготовлено акт-претензію про ненадання послуг з управління у 2019 році з вимогою провести перерахунок розміру плати за ненадані послуги з управління в повному розмірі, однак позивач не з`явився на виклик, та на даний момент не надав відповіді на акт-претензію.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу споживача, ( АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), 29.09.2020 року вих. № 559, була направлена відповідь на акт-претензію від 03.09.2019 року (а. с. 76), яка повернулася за закінченням строку зберігання.

Згідно розрахунку заборгованості за період з жовтня 2018 року по 01.07.2020 року відповідачу ОСОБА_1 нарахована плата з надання послуг з управління багатоквартирним будинком у розмірі 3638,82 грн. (а. с. 9).

Відповідно до ч. 4 ст. 319 та ст. 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує і власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку, та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у строк, встановлений для його виконання.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов?язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов?язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов?язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов?язаннями, пов?язаними із спільним майном.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, який прийшов до вірного та обгрунтованого висновку про стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради заборгованості за період з жовтня 2018 року по 01.07.2020 року, нарахованої за плату з надання послуг з управління багатоквартирним будинком у розмірі 3638,82 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання зі сплати позивачу вартості наданих житлово-комунальних послуг, то наявні достатні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, так звані інфляційні втрати, розмір яких становить 38 грн. 54 коп., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 56 грн. 07 коп., оскільки інший розмір договором або законом не встановлено.

Доводи відповідача ОСОБА_1 в районному суді є аналогічними його доводам в апеляційній скарзі, стосовно того, щодо ненадання позивачем жодної передбаченої договором послуги в якісних та кількісних характеристиках, що визначені вимогами до якості послуги з управління будинком, не підтверджуються належними і допустимими доказами, а тому не знаходять свого відображення у відповідності до матеріалів справи, що і було зазначено районним судом, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Також, не підлягають до задоволення доводи скаржника стосовно передчасності дії позивача (ВВУЖКГ) відносно нарахування та стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за надання послуг з управління багатоквартирним будинком, оскільки останні є безпідставними, та не підтвердженими жодними доказами, так як перелік послуг з управління, порядок нарахування та здійснення сплати за їх надання, визначені договором та чинним законодавством.

Щодо посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 29.10.2020 року по справі № 580/44/19, то колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що остання жодним чином не впливає на правовідносини з приводу надання позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком до моменту прийняття рішення судом касаційної інстанції, оскільки послуги надавалися на підставі чинних рішень виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

В цілому доводи апеляційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, не свідчать про неправильне застосування районним судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким з`ясовані обставини справи, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи нічим не підтверджено та не наведено підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у справі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ВВУЖКГ, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 06 квітня 2021 року у справі за позовом Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку і споруд та при будинкової території та послуг з управління багатоквартирним будинком - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов