справа №176/1754/21
провадження №2/176/732/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кучми В.В.

за участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 7000 грн., починаючи з дня подачі даної позовної заяви і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку за умов продовження навчання.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано у 2009 році вона має повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є студентом Вищого навчального закладу «Університет економіки та права» КРОК» м. Києва денної форма навчання, термін навчання по червень 2024 року. Син проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні, однак батько дитини, відповідач по справі, ухиляється від утримання повнолітньої дитини, батьківських обов`язків не виконує, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу, оскільки здійснює підприємницьку діяльність, як ФОП та є керівником ТОВ «Лабораторний центр «Енергооблік». Вона ж, в свою чергу, не має змоги самостійно забезпечити сина усім необхідним, оскільки її заробітна плата цього не дозволяє. Зокрема, саме вона несе витрати на проїзд сина до місця навчання з м. Жовті Води до м. Києва і навпаки, витрати на проживання гуртожитку, придбання канцелярських речей, придбання харчів та ліків та інші матеріальні потреби. Ухвалою від 30 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18 жовтня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, де останній просить відмовити позивачці у задоволенні позову, посилаючись на те, що остання не довела, що син знаходиться на її повному утриманні та вона несе витрати на оплату навчання сина, на проїзд, за гуртожиток, придбання канцелярських товарів. Також позивачка не вказала, чому саме таку суму аліментів вона просить стягнути з відповідача. Розмір аліментів у 7000 грн. є значно завищеним та необґрунтованим. На його думку, якщо б син потребував допомоги з його боку, то він, як повнолітня особа міг би самостійно звернутись до суду з вимогами про стягнення аліментів з нього. Разом з позивачкою у м. Жовті Води син не проживає. Навпроти ініціатором вступу сина до Університету «КРОК» був саме він. За перше півріччя навчання сина сплатив також він. Він відвозив сина до залізничної станції у м. П`ятихатки та купував білети на потяг, зустрічав сина, коли він повертався. Таким чином він вважає позов ОСОБА_1 до нього необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Матеріали справи також містять заяву ОСОБА_3 , сина сторін від 18.10.2021 року, яку суд приймає до уваги, оскільки предмет позову стосується безпосередньо його, де він наголошує, що допомоги з боку батька він не потребує. Крім того, просить звернути увагу суду на те, що позовну заяву мати подала до суду не порадившись із ним та про наявність цього спору між батьками він дізнався випадково від батька. Батько ж приймає участь в його утриманні, оплачує навчання, купує речі, вивозить та зустрічає з м. Києва, купує білети на потяг, перераховує на його картку гроші на особисті потреби, а також придбав йому для навчання ноутбук. Таким, чином на його думку батько повністю виконує свій обов`язок по його утриманню на період навчання в добровільному порядку.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного.

Згідно свідоцтва про одруження, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2002 року (а.с.7), який 21 жовтня 2009 року було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 13 січня 2010 року (а.с. 8).

У відповідності до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , останній народився, ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досяг повноліття. Відповідно до довідки студентського офісу Університету «Крок» від 06 вересня 2021 року за №576/21 ОСОБА_3 з 01 вересня 2021 року навчається в даному Університеті і є здобувачем освіти ІІ курсу за спеціальністю «Комп`ютерні науки». Форма навчання денна. Навчання платне, стипендію не отримує. Термін закінчення навчального закладу за ступенем «Бакалавр» - червень 2024 року (а.с.13).

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступних норм законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу).

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно дост.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В п.20постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

За змістом ст.181, ч. 1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батьків, починаючи від дня пред`явлення позову, а в окремих випадках можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі.

Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка,син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що повнолітній ОСОБА_3 , у зв`язку з навчанням фактично проживає в м. Києві, фактичною адресою свого проживання він зазначив АДРЕСА_1 , внаслідок чого за однією адресою з матір`ю не проживає, хоча і зареєстрований за даною адресою.

За таких обставин, належним позивачем за даними позовними вимогами, відповідно до положень ч. 3 ст. 199 СК України, може бути сам повнолітній син, ОСОБА_3 , тому вже з цих підстав слід відмовити позивачці ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог про стягнення аліментів на її користь на утримання сина, що продовжує навчання.

Крім того, позивачка не довела, що повнолітній син ОСОБА_3 знаходиться на її повному утриманні та не обґрунтувала, чому саме таку суму аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 7000 грн. вона просить стягнути з відповідача.

Доводи позивачки про те, що саме вона оплачує навчання сина та забезпечує його усім необхідним, на відміну від батька, який не надає допомоги на утримання сина, спростовані наданими відповідачем доказами з яких вбачається, що саме він оплатив перше півріччя навчання сина в Університеті в сумі 12337,00 грн. та придбав для навчання сина дороговартісний ноутбук. Крім того, сам повнолітній син ОСОБА_3 у своїй заяві зазначає, що не потребує допомоги з боку батька, оскільки останній і так її надає у добровільному порядку.

З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області В.В. КУЧМА