У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Петрова Д.В., при секретарі судового засідання Бурдун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ліберо» про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ліберо», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харченко Лариси Володимирівни, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк народний капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп», ОСОБА_2 , про розірвання договору іпотеки та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2018 дана цивільна справа розподілена головуючому судді Васильченку О.В.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Васильченка О.В. від 21.05.2019 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021, цивільну справу № 758/12588/18 (номер провадження 2/758/1320/21) передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., оскільки суддю Васильченка О.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08.04.2021 звільнено з посади судді Подільського районного суду м. Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку.

За таких обставин, 08.06.2021 цивільну справу № 758/12588/18 прийнято до провадження судді Петрова Д.В. та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

04.11.2021 у судове засідання сторони не з`явилися про причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

У матеріалах справи наявне клопотання відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Ліберо» про закриття провадження у справі.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

01.12.2015 між ПАТ «Банк Народний Капітал» та ТОВ «Грант Ойл Групп» (попередня назва ТОВ «Ю.С.А.») було укладено кредитний договір №53/15-к.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки №53/15-І.2 від 01.12.2015 року між ОСОБА_1 та банком, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В. за реєстровим №2338. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 ; та ще один договір іпотеки - предметом якого є - двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 67,5 кв. м. При цьому позовні вимоги стосуються розірвання договору іпотеки №53/15-І.2 від 01.12.2015 зареєстрованого у нотаріальному реєстрі за №2338.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, окремим видом якої є іпотека (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, зокрема, й шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Як зазначалося вище, кредитний договір укладено між двома юридичними особами.

У той же час, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України у редакції вищевказаного Закону суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України. Так, за змістом п. 1 ч. 1 цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 910/1733/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18.

17.12.2019 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/10407/18, учасником якої були, також ОСОБА_1 , ПАТ «Банк народний капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Ліберо», встановлено наступні обставини.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 07 березня 2017 року № 127-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк народний капітал» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09 березня 2017 року № 903 «Про початок процедури ліквідації АТ «НК БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк народний капітал» з 09 березня 2017 року до 08 березня 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «НК БАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Андронову Олегу Борисовичу строком на два роки з 09.03.2017 по 08.03.2019.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.06.2018 №1386 «Про затвердження умов продажу активу ПАТ «Банк народний капітал» затверджено умови продажу права вимоги за кредитним договором №53/15-К від 01.12.2015, заборгованість за кредитом (станом на 01.04.2018) - 1862402,67 грн., оціночна вартість (станом на 01.04.2017) - 1088914,06 грн, початкова ціна реалізації 1862402,67 грн, шляхом продажу на відкритих електронних торгах (аукціоні).

05.07.2018 відбулися електронні торги з реалізації лоту № F15GL27284 (право вимоги за кредитним договором № 53/15-К від 01.12.2017), початкова вартість лоту була 1862402,67 грн, кількість учасників 2, переможцем яких визнано ТОВ «Фінансова компанія «Ліберо» за ціною продажу лоту 1100000,00 грн.

Результати електронних торгів, оформлені протоколом електронних торгів №UA-EA-2018-06-15-000072-b від 05.07.2018.

31.07.2018 між ПАТ «Банк народний капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Ліберо», відповідно до результатів торгів (аукціону), оформлених протоколом №UA-EA-2018-06-15-000072-b від 05.07.2018, було укладено договір №2 про відступлення прав вимоги за кредитним договором №53/15-К від 01.12.2015.

31.07.2018 між ПАТ «Банк народний капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Ліберо» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки №53/15-1.2. від 01.12.2015, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. за реєстровим № 805.

При постановленні рішення від 17.12.2019 у справі № 910/10407/18 Господарський суд міста Києва який дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивач про визнання недійсними результатів електронних торгів (аукціону) з продажу права вимоги за кредитним договором №53/15-К від 01.12.2015, оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-06-15-000072-b від 05.07.2018, а також про необґрунтованість вимог про визнання недійсним договору № 2 від 31.07.2018 між ПАТ «Банк народний капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Ліберо» про відступлення прав вимоги, у зв`язку із чим відмовив у задоволенні позовних вимог.

З оскаржуваного запису про право власності № 28799895 від 07 листопада 2018 року вбачається, що право власності на спірну квартиру перейшло від позивача до ТОВ «Фінансова компанія ЛІБЕРО» на підставі договору іпотеки, посвідченого 01.12.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 2338.

Як встановлено судом, підставою для припинення права власності позивача на спірну квартиру є договір іпотеки №53/15-1.2. від 01.12.2015, відповідно до якого були вчинені реєстраційні дії щодо зміни власника спірної квартири.

У даному спорі сторонами кредитного договору №53/15-К від 01.12.2015, на забезпечення виконання якого було укладено договір іпотеки №53/15-1.2. від 01.12.2015, є юридичні особи, а саме: ТОВ «Фінансова компанія «Ліберо», як правонаступник ПАТ «Банк народний капітал», та ТОВ «Грант Ойл Групп», як правонаступник ТОВ «Ю.С.А.».

Отже, спір у даній справі виник у зв`язку з виконанням договору іпотеки, що був укладений на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Положення пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, з тим, що сторонами основного зобов`язання (у нашому випадку Кредитного договору) мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Договір іпотеки який позивач просить розірвати та яким забезпечувались зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, є пов`язаним з основним договором. На цій підставі суд приходить до висновку про непідсудність даного спору суду загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За викладених обставин, керуючись ст. 200, 255, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ліберо», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харченко Лариси Володимирівни, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк народний капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп», ОСОБА_2 , про розірвання договору іпотеки та зобов`язання вчинити дії, закрити.

Роз`яснити позивачеві право звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства з метою захисту своїх прав та законних інтересів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяД.В. Петров