Справа № 314/1976/21
Провадження № 2/314/880/2021
10.08.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Свідунович Н.М.,
секретар судового засідання Печонкіна В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/1976/21 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У будинку за вказаною адресою, окрім неї, зареєстровані її діти, син ОСОБА_3 , та дочка відповідач ОСОБА_2 . Понад 10 років відповідач в будинку не мешкає, чим чинить їй перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні власністю, оскільки не приймає участі в утриманні житла, комунальні платежі не сплачує, позивач позбавлена можливості оформити субсидію У зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду і просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вищевказаному будинку.
Ухвалою суду від 19.05.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. Від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.
За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.10.2010 у цивільній справі № 2-1765/2010 та ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.06.2012 у цивільній справі № 0805/3247/2021, а також копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 16.03.2021 № 491 та від 09.07.2021 № 1163, складених виконавчим комітетом Петро-Михайлівської сільської ради, а також листа Петро-Михайлівської сільської ради від 17.05.2021 № 02-01-23/1194, у вказаному будинку зареєстрована дочка позивача ОСОБА_2 , яка фактично за вказаною адресою понад 10 років не проживає.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А за ч. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.
Право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у житловому приміщенні, якщо інше не встановлено між власником житла або законом. Такий висновок зроблено Верховним Судом України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ (розділ «усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК)»).
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 16.11.2016 № 688/63/15-ц, порівняльним аналізом ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст.ст. 150, 156 у поєднанні з ст. 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення ст.ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вказаному будинку з поважних причин, а також те, що між нею та позивачем була якась інша угода щодо порядку користування зазначеним приміщенням в ході розгляду справи не було встановлено.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 більше одного року у вказаному будинку не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що вона втратила право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 , відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Наталія Миколаївна Свідунович