ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8407/21

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1313/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Пінчук Іван Юрійович,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука Івана Юрійовича про скасування рішення,

місце ухвалення ухвали суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту ухвали суду - 10 серпня 2021 року.

У С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука І.Ю. про скасування рішення державного реєстратора від 08 лютого 2021 року № 56509484 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» належить об`єкт нерухомого майна, а саме: двокімнатна квартира загальною площею 44,7 кв. м, житловою площею 27,7 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії»;

- заборони ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 ;

- заборони ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» та третім особам вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 та осіб зареєстрованих в квартирі у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_2 до прийняття судового рішення по даній справі;

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрацію прав та їх обтяжень) з квартирою АДРЕСА_2 , до прийняття судового рішення по даній справі.

У обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначила, що належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 , власницею іншої 1/2 частина є ОСОБА_2 . Зазначену квартиру передано в іпотеку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як забезпечення повернення кредитних коштів, виданих за кредитним договором від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2010 року достроково розірвано кредитний договір від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 470 611,24 грн. Заявниця частково виконала наведене судове рішення.

Зазначала, що 08 липня 2021 року під психологічним тиском невідомих осіб підписала договір оренди, в якому власником спірної квартири зазначено ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», а згодом дізналась, що 08 лютого 2021 року державним реєстратором було прийнято рішення за № 56509484 про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» права власності на житло. Стверджує, що жодних документів щодо уступки права вимоги на адресу позивачки не надходило, товариство шахрайським способом заволоділо її єдиним житлом, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У липні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» подало клопотання про застосування зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Деснянського районного суду м. Чернігова грошові кошти у розмірі гривневого еквіваленту 5 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 липня 2021 року складає 134 400 грн.

Клопотання мотивовано тим, що 08 липня 2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» уклали договір оренди, за умовами якого ОСОБА_1 не заперечувала щодо набуття ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , отже, у разі задоволення заяви про забезпечення позову, товариство просило застосувати зустрічне забезпечення позову, як гарантії відшкодування товариству збитків.

Ухвалою від 10 серпня 2021 року, з урахуванням ухвали від 12 серпня 2021 року про виправлення описки, Деснянський районний суд м. Чернігова задовольнив частково заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову. У задоволенні клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» щодо зустрічного забезпечення відмовив. З метою забезпечення позову наклав арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії». У задоволенні решти вимог відмовив.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу в частині відмови у забезпеченні позову інших видів забезпечення постановлену з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити її заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у майбутньому, що стало підставою для накладення арешту на квартиру, однак безпідставно відмовив у задоволенні інших заходів забезпечення позову без мотивування відмови.

ОСОБА_1 указує на те, що районний суд всіляко сприяв відповідачу, зокрема, безпідставно залишив без руху її позов, розглянув заяву про забезпечення позову з порушенням строків, передбачених ч. 1 ст. 153 ЦПК України, а також допустив описку в ухвалі про забезпечення позову, яку виправив лише за її заявою. При цьому, ухвалу про накладення арешту на квартиру станом на 16 серпня 2021 року не виконано, арешт на квартиру не накладено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», вважаючи оскаржувану ухвалу в частині вирішених позовних вимог про накладення арешту на квартиру постановлену з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» зводяться до того, що наявність арешту, накладеного на майно товариства, порушує гарантовані ст. 41 Конституції, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майнові права щодо правомочностей мирно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд незалежно від волі інших осіб.

Зазначає, що, задовольняючи заяву ОСОБА_1 в частині накладення арешту на квартиру, суд першої інстанції не надав оцінку обґрунтованості доказів та доводів ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття таких заходів, не встановив доказів, які підтверджують вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження майна та наявності потенційної загрози виконанню рішення суду, а також співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» до суду у встановлений термін не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, представника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Дійшовши висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що наведені ОСОБА_1 доводи та надані письмові докази свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити виконання рішення суду в майбутньому. Районний суд констатував, що судове рішення має персоніфікований характер та не може стосуватись невизначеного кола осіб, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині заборони будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо квартири.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» щодо зустрічного забезпечення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для такого застосування з огляду на положення ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Ухвала суду в частині відмови у задоволенні клопотання щодо зустрічного забезпечення не оскаржується, тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду в оскаржуваній частині, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах належала квартира АДРЕСА_2 (а.с. 38).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2010 року достроково розірвано кредитний договір від 04 лютого 2008 року № «49» 18-02/08-МФ, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 470 611,24 грн (а.с. 18-20).

Згідно із актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 05 лютого 2018 року, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передано у власність нежитлову будівлю приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 251,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить боржнику ОСОБА_1 за оціночною вартістю 1 083 284 (а.с. 25-26).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) у цивільній справі № 2-1033/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «ІНТАЙМ ФІНАНС» (а.с. 35-37).

08 лютого 2021 року державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації Пінчуком І.Ю. прийнято рішення № 56509484 про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_2 за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» на підставі іпотечного договору від 04 лютого 2008 року (а.с. 15-17).

ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», звернулася з позовом про скасування рішення державного реєстратора № 56509484 від 08 лютого 2021 року.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на вищезазначену квартиру, а також заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» та іншим особам вчиняти певні дії відносно нерухомого майна.

Підстави для забезпечення позову та його види визначені положеннями ст.ст. 149, 150 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з роз`ясненнями, викладениими у п.п. 1, 4 даної постанови, єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись наведеними нормами цивільно-процесуального законодавства та беручи до уваги матеріали даної справи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано наклав арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії».

Так, доводи ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» про те, що наявність арешту, накладеного на майно товариства, порушує гарантовані ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майнові права щодо правомочностей мирно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд незалежно від волі інших осіб, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як підстава для скасування оскаржуваної ухвали суду, з наступних підстав.

Як свідчать матеріали оскарження, ОСОБА_1 оскаржує та просить скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії», наслідком чого є відновлення попереднього запису про право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири, а отже, володіння таким нерухомим майном не може вважатись мирним та безспірним. При цьому, відсутні підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно залишається у власності товариства, а можливість ним розпоряджатися обмежується лише на певний час.

Також не заслуговують на увагу доводи ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» про ненадання доказів, які підтверджують вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження майна та наявності потенційної загрози виконанню рішення суду, оскільки реєстрація на підставі іпотечного договору за ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» права власності на спірну квартиру, 1/2 частина якої раніше належала ОСОБА_1 , створює реальну можливість для її відчуження на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Посилання товариства в апеляційній скарзі на те, що, уклавши з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» договір оренди майна від 08 липня 2021 року, ОСОБА_1 добровільно погодилась з набуттям товариством у власність квартири АДРЕСА_2 , не позбавляє позивачку права на звернення до суду із заявою про забезпечення позову у порядку, визначеному ст.ст. 149, 150 ЦПК України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позивачкою вимогами, оскільки, враховуючи предмет спору, саме заборона відчуження нерухомого майна має на меті гарантувати виконання можливого рішення суду. Вжиття заходів забезпечення позову спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

За таких обставин, накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що передбачає заборону вчинення реєстраційних дій щодо неї, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що між сторонами існує спір з приводу нерухомого майна, та невжиття вказаних заходів забезпечення позову у разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Доводи ОСОБА_1 про безпідставну відмову у задоволенні інших заходів забезпечення позову також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Апеляційний суд зважає, що такий спосіб забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, передбачений п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України застосовується для забезпечення позовів як майнового, так і не майнового характеру у випадках, якщо потрібно обмежити право особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета судового розгляду. Заборона вчиняти певні дії може бути спрямована як безпосередньо до відповідача, так і до інших осіб, які можуть вчинити такі дії. Проте, зазначена заборона не може мати загального характеру і повинна бути спрямована лише на конкретно визначене коло осіб, про що правильно зазначив у своєму рішенні районний суд.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині заборони ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» та третім особам вчиняти будь-які дії як з володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , так і щодо обмеження прав ОСОБА_1 та осіб зареєстрованих в квартирі у володінні та користуванні квартирою, а також заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з спірною квартирою, до прийняття судового рішення по даній справі. Крім цього, на думку апеляційного суду, вид забезпечення, який обрав суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , цілком відповідає вимогам ч. 2 ст. 149 ЦПК України щодо мети забезпечення позову.

Не свідчить про незаконність судового рішення та обставина, що розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову здійснено з порушенням строків, передбачених ч. 1 ст. 153 ЦПК України. Відповідно до цієї норми заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Як свідчать матеріали оскарження, заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 подала 28 липня 2021 року, її розглянуто судом 10 серпня 2021 року. Проте таке, допущене судом порушення норм процесуального права не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи ОСОБА_1 про наявність описки в ухвалі суду, що виправлена лише за її заявою, не впливає на законність оскаржуваної ухвали, оскільки за змістом ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки, тобто наявність описок у судовому рішенні та можливість їх виправлення визначено процесуально.

Зважаючи на наведене у сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» належить залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2021 року - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2021 року.

Головуючий: Судді: