Справа № 690/491/21
Провадження № 2/690/239/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 жовтня 2021 року м.Ватутіне

Суддя Ватутінського міського суду Черкаської області Здоровило В.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про захист прав споживачів, де просить визнати недійсним договір укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН (ТМ «ТЕНГО»), який відступлено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 і 177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вивченням позовної заяви та доданих до неї документів, було встановлено, що позивачем не коректно визначено позовні вимоги.

З наданих до позовної заяви документів вбачається, що зазначений договір позики укладено між позивачем та ТОВ «МІЛОАН» (ТМ «ТЕНГО), однак така особа не зазначена відповідачем у справі. В позовній заяві відсутні відомості та інформація про таку особу відповідно до п.2 ч.2 ст. 175 ЦПК України.

Також до позовної заяви не додано відомостей про передачу права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» (ТМ «ТЕНГО) до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо вказаного договору позики, а також будь-яких доказів існування оспорюваного договору.

В порушення вимог п.5. ч.3ст.175 ЦПК Українипозивачем в позовній заяві не зазначено суми коштів, які він отримав внаслідок укладення договору позики.

Всупереч ч. 6 ст. 177 ЦПК України, до заяви про визнання договору недійсним не додано копії (або оригінал) оспорюваного договору позики або засвідчений витяг з нього, а подане позивачем клопотання про його витребовування не відповідає вимогам, передбаченим ст. 84 ЦПК України, оскільки не містить викладу обставин з посиланням на належні докази, вжиття ним заходів для отримання копії оскаржуваного договору та причин неможливості самостійно отримати цей доказ.

Згідно з частиною 4 статті 177ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При подачі позову до суду позивач посилається на ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору, однак з таким твердженням позивача, суд погодитись не може, з огляду на наступне.

За положеннями п. 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З системного аналізу норм законодавства вбачається, що для звільнення особи від сплати судового збору з підстави передбаченої ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», недостатньо лише зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Закону України «Про захист прав споживачів».

Із змісту позову вбачається, що предметом спору є визнання недійсним договору позики, що не є договором споживчого кредиту та не підпадає під ознаки «продукції» в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», відтак положення даного Закону не регулюють відносин, які виникли між сторонами, а відповідно стаття 22 Закону щодо звільнення від сплати судового збору, застосуванню не підлягає.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.)

Таким чином, позивачу за звернення до суду з позовом, враховуючи характер спору, необхідно сплатити судовий збір у розмірі 908 грн..

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху та зобов`язати позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про захист прав споживачів - залишити без руху.

Позивачу ОСОБА_1 протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки зазначені в ухвалі.

У разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі, у встановлений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу з усіма додатками до неї.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А.Здоровило