ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2198/19 Номер провадження 22-ц/814/2170/21Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Дряниці Ю. В., Чумак О. В.

за участю секретаря: Міщенко Я. О.

розглянув в м. Полтаві в режимі відеоконференції за допомогою он-лайн сервісу відеозв?язку EasyCon цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Браташ Юрія Павловича

на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 серпня 2021 року у складі судді Мурашової Н. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В травні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій зареєстрований відповідач, але фактично не проживає, не вносить плату за житлово-комунальні послуги, що змушує її нести додаткові витрати на утримання квартири та позбавляє права на отримання житлової субсидії.

Посилаючись на норми статей 317, 319, 391 ЦК України, просила суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування належною їй квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України за письмовою заявою позивача.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрат на правничу допомогу відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті подана заява про залишення позову без розгляду, дана заява не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому суд не вбачав підстав вважати необґрунтованими дії ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, що дає відповідачеві право на компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу адвоката у разі залишення позову без розгляду.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Браташ Ю. П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити у цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивовані хибністю на думку заявника висновків суду про відсутність підстав вважати необґрунтованими дії ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_1 , оскільки позивач була обізнана про те, що ОСОБА_1 не є членом її сім`ї, а обраний нею спосіб захисту своїх прав та інтересів не відповідає змісту встановлених у справі правовідносин, що виникли між сторонами.

Вважає, що поданий позивачем позов є зловживанням правом на судовий захист, оскільки звернення до суду не зобов`язує її до сплати судового збору, який також може слугувати обмежувальним заходом попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів, адже при поданні заяви про залишення позову без розгляду позивачеві не повертається.

Зазначає, що жодних витрат позивачем при поданні позову понесено не було в той час як відповідач змушений був звернутися за професійною правничою допомогою та поніс витрати на її оплату.

Вважає, що поданий позивачем позов містить ознаки безпідставного, що відповідно до норм статтей 141, 142 ЦПК України є підставою для компенсації йому понесених ним витрат на правничу допомогу.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 23.05.2019 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням (а.с. 1-3).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а. с. 27-28).

Ухвалою цього суду від 26 червня 2019 року зупинено провадження у справі до вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі Мурашової Н. В. (а.с. 42-44).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 червня 2019 року після відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мурашової Н. В. поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі (а.с. 46-49).

Ухвалою від 08 серпня 2019 року продовжено строк проведення підготовчого засідання (а.с. 80).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2021 року зупинено провадження у справі до прийняття рішення Верховним Судом у справі № 524/2579/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, а ухвалою суду від 19 липня 2021 року провадження у справі поновлено (а.с. 87-90, 104).

21 липня 2021 року ОСОБА_2 подала заяву про залишення її позову без розгляду (а.с 108).

06 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду заявою про стягнення з судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в якій, посилаючись на зловживання позивачем своїми процесуальними правами у вигляді подання завідомо безпідставного і необґрунтованого позову, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 13 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 113-115).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції правомірно виходив з того, що звернення ОСОБА_2 з позовом до суду за захистом права, яке вона вважала порушеним, не можна визнати необґрунтованими діями, факту зловживання позивачем процесуальними правами не встановлено, тому відсутні підстави для компенсації витрат відповідача, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Стаття 142 ЦПК України встановлює порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як роз`яснено у пункті 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України встановлено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому вимог щодо обов`язкового досудового врегулювання спору цивільний процесуальний закон не містить.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, передбаченим нормами ЦПК України, та підстави подання такої заяви не перевіряються судом.

Отже, саме по собі звернення позивача з позовом до суду та подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду № 148/312/16-ц від 26 вересня 2018 року.

По справі не встановлено недобросовісності дій позивача, зловживання нею процесуальними правами, що виключає собою право відповідача на компенсацію здійснених ним судових витрат у разі залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача зводяться до необґрунтованості позову та висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки справа по суті заявлених позовних вимог судом не розглядалась, питання щодо наявності правових та фактичних підстав позбавлення відповідача права користування спірною квартирою судом не вирішувалось, а відтак підстав для ствердження безпідставності позову не має.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм процесуального права та підстав для її скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Браташ Юрія Павловича залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Ю. В. Дряниця

О. В. Чумак