Провадження № 2-др/761/118/21
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).
Оскільки рішення суду приймалось у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд розглядає зазначену заяву згідно вимог ч. 5 ст. 274 ЦПК України, а саме суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Так, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Згідно положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно положень ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно положень ч. 1-3 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Так представник позивача адвокат Хворост Д.М. просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 440, 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 450, 00 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення судового збору у розмірі 840, 80 грн.
Питання щодо розподілу судових витрат судом в частині стягнення судового збору за подання заяви про забезпечення позову та витрат на правову допомогу судом не вирішувалось.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду надано попередній розрахунок суми судових витрат, зокрема вказано, що позивач очікує понести витрати: на правничу допомогу у розмірі від 6600, 00 грн. до 12 000, 00 грн. та витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1261, 20 грн. (840, 80 грн. + 420, 40 грн.).
Також позивачем надано Договір № 43 про надання правової допомоги від 22.09.2020, укладений з адвокатом Хворост Д.М., Акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 20.10.2020 з детальним описом виконаних адвокатом робіт на загальну суму 6600, 00 грн., копію квитанції від 22.09.2020 про оплату послуг за Договором про надання правової допомоги на суму 7000, 00 грн., копію Ордеру, виписаного адвокатом Хворост Дарією Михайлівною на представництво інтересів ОСОБА_1 в Шевченківському районному суді м. Києва Серія ВІ № 1023003 від 20.10.2020.
26.03.2021 від представника позивача надійшов акт приймання-передачі наданої правової допомоги з описом виконаних робіт від 23.03.2021 відповідно до Договору про надання правової допомоги № 43 та копію квитанції на оплату послуг за надання правової допомоги у розмірі 1150, 00 грн.
Крім того, у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача також вказує про понесені позивачем додаткові витрати на правову допомогу у розмірі 1900, 00 грн.
Разом з тим, ані квитанцію щодо понесених судових витрат у розмірі 1900, 00 грн., ані акту виконаних робіт представником не надано, відтак витрати у вказаній частині суд вважає необгрунтованими.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що розмір документально підтверджених витрат позивача на правову допомогу становить 8150, 00 грн.
Також суд вважає частково обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат оплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 420, 40 грн. (відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції).
Керуючись ст. 133, 141, 264, 270 ЦПК України, суд,
В іншій частині стягнення судових витрат - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: