Дата документу 04.11.2021
Справа № 0814/1293/2012
Провадження № 6/334/302/21
УХВАЛА

про видачу дубліката виконавчого листа

04 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Боднар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Першина Ігоря Миколайовича про видачу дубліката виконавчого листа,

встановив:

представник стягувача - адвокат Першин І.М. звернувся до суду з заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 0814/1293/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування заяви зазначив, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2/0814/1467/2012 від 15.06.2012 був задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на у тримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду 26.02.2012 року набрало законної сили та 09.07.2012 позивачка отримала виконавчий лист по справі, який в подальшому було втрачено. Листом №7/52 від 29.09.2021 Дніпровським ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомлено, що виконавчий лист №2/0814/1467/2012 у відділі на виконанні не перебував та не перебуває, а тому рішення суду не виконується.

Стягувач ОСОБА_1 , її представник адвокат Першин І.М. та боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Суд встановив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 0814/1293/2012 від 15 червня 2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину було задоволено та з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у сумі 800 гривень щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 31.01.2012 і до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального стану сторін.

На виконання вищевказаного рішення 09.07.2012 був виданий виконавчий лист, що підтверджується підписом стягувачки у справі.

Згідно з листом Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 7/52 від 29.09.2021 після перевірки бази даних ВП/ВД (спецрозділ) та АСВП встановлено, що на виконанні у відділі виконавчий лист № 2/0814/1467/2012 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебував та не перебуває.

З наведеного вище вбачається, що вказаний виконавчий лист було втрачено, що унеможливлює проведення виконавчих дій в подальшому.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.07.2012 у справі «Глоба проти України» зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Суд встановив, що виконавчий лист був втрачений стягувачкою, про що свідчить його відсутність у неї та відсутність доказів про його перебування на примусовому виконанні у Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 268, п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

постановив:

заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 0814/1293/2012, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 31.01.2012 і до досягнення дитиною повноліття, до зміни матеріального стану сторін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: