Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4186/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд, Закарпатської області у складі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання С.С.Онисько, за участю представника позивача М.І.Мідянка та її представника адвоката Є.М.Мелай, представника відповідача адвоката Б.М.Дидинської, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позов мотивовано тим, що 7.07.2007р. між сторонами по справі був укладений шлюб, від якого у них народилось двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.06.2021р шлюб між ними розірвано. З 2018р. відповідач участь у вихованні та утриманні спільних дітей приймає тільки частково, тобто в той період, коли перебуває вдома. Діти проживають разом зі нею у будинку, який належить матері позивачки за адресою: АДРЕСА_1 . Вже досить тривалий час, вона самостійно несе більшу частину витрат по утриманню їхх спільних неповнолітніх дітей, а також одноосібно їх виховує.

Далі позивачка вказує, що відповідач по справі постійно перебуває у Чеській Республіці, де працевлаштований офіційно, має у власності автомобіль. Відповідач є працездатним, здоровим, молодим чоловіком, має об`єктивні можливості для отримання доходів для утримання себе та їх спільних дітей, інших осіб на утриманні, зокрема, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, відповідач не має, а відтак вважає, що сплата відповідачем аліментів не є надмірним тягарем для нього, оскільки зазначена сума аліментів є необхідною і достатньою для збалансованого додержання інтересів між правами платника аліментів та правами отримувачів аліментів - неповнолітніх дітей.

Також позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що у їх спільного сина ОСОБА_5 з 2018 року виявлено затримку мовного та психоемоційного розвитку, у зв`язку з чим дитина постійно спостерігається у лікаря психолога та невропатолога та потребує відповідного лікування. З 22.07.2021р. їх син ОСОБА_5 й надалі спостерігається у лікаря невролога та психолога, продовжує відповідне лікування, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.08.2021 та копії аркушів з картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 . На даний стан мовлення сина покращився, оскільки цьому передували тривалі заняття сина з педагогом-логопедом, але для покращення та підтримання його психоемоційного стану необхідно щомісяця відвідувати лікаря невропатолога та психолога та приймати відповідні препарати.

Дитина перебуває на обліку в Мукачівській обласній дитячій поліклініці та майже кожні два-три місяці їздимо в м.Мукачево на контроль до лікаря невропатолога. Транспортні витрати на автобус до м.Мукачево та назад у м.Виноградів, а також послуга таксі з дому до автовокзалу в м.Виноградів та у зворотньому напрямку, складають 320 гривень - два квитки на автобус та 120 гривень - вартість таксі.

Молодша донька ОСОБА_6 також часто хворіє на ГРВІ, то ж приходиться купувати ліки, які є недешевими. Також з кожним роком зростають витрати на комунальні послуги, які позивачка також оплачує самостійно. Постійно зростають і витрати на продукти харчування.

Син ОСОБА_5 навчається в школі (учень 4-го класу), а донька ОСОБА_6 відвідує дитячий садок, діти ростуть, тож постійно необхідно купляти одяг, взуття, шкільні приладдя. Діти розвиваються їм цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати додаткові заняття, гуртки, секції, тобто потребують і духовного розвитку, що відповідно є обов`язком батьків забезпечити розвиток їх талантів, здібностей та задоволення культурних і духовних потреб, а тому, на підставі наведеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей; сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ним повноліття.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просили такі задоволити, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зокрема, просила суд стягнути з відповідача аліменти на користь дітей в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (відзив на позов долучено до матеріалів справи).

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.ч.7,8 ст.7 СК України).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, зокрема, ч.1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (Принципи 2,6 Декларації прав дитини від 20.11.1959р.).

З матеріалів справи встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дітей приймає частково, додаткових витрат, пов`язаних із вихованням дітей, він не несе і добровільно кошти на їх утримання не надає.

Згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Зокрема, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом 1,11,111 групи, він повинен враховувати цю обставину для зменшення їх розміру. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов`язаний утримувати.

Відповідач, як встановлено у суді, на даний час не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї дітей, в добровільному порядку надавати допомогу не бажає, інших утриманців, крім дітей, у нього не має, він постійного місця роботи не має, а позивачка ніде не працює та не має стабільного заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дитини, фінансових та матеріальних можливостей їх батька, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідача аліменти, зважаючи на реальні потреби дітей.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до вимог Закону України «Про державний бюджет України» (ст.7) установлено у 2021р. прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить з 1 липня - 2013 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 липня становить - 2510 гривень.

Таким чином, законодавцем визначено, що 2013 грн. та 2510 грн. на одну дитину це мінімум достатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Разом з тим, вказана величина є виключно мінімальним розміром забезпечення дитини, що передбачає збереження здоров`я та забезпечення розвитку дітей на мінімальному рівні. Достатність вказаного забезпечення є оцінюваним поняттям, однак, в будь-якому випадку є вищою за встановлену мінімальність.

Зважаючи на індивідуальний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, беручи до уваги працездатність відповідача, та перебування неповнолітніх дітей, на повному утриманні позивачки, з метою забезпечення дітей достатнім рівнем збереження їх здоров`я та розвитком, суд приходить до переконання, що доцільним буде присудження аліментів у сумі по 2.500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2021р." та керуючись ст.ст.10,12, 13,18,81,223,259,263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 2.500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в доход держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта