Справа № 462/5446/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

10 листопада 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді Галайко Н. М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Василечко Наталії Володимирівни про вирішення питання судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Львів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про повернення коштів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.10.2021 року позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про повернення коштів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Ухвалено стягнути із ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів» на користь ОСОБА_1 відшкодування вартості ненаданих туристичних послуг у сумі 56 086 грн. 80 коп., згідно договору на туристичне обслуговування № PIR18060B5 від 15.01.2020 року. Стягнуто з ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Стягнути з ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів» у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. У решті позовних вимог - відмовлено.

09.11.20021 року представника позивача ОСОБА_1 адвокат Василечко Н. В. звернулася до суду із заявою, про вирішення питання судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у справі, у якій просить стягнути із ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів» на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.

Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України вбачається, що виклик сторін у справі для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим.

З огляду на це, суд вважає за можливе провести розгляд заяви представника позивача без виклику сторін та відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи заяви та докази на підтвердження таких, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з урахуванням того, що у спрощеному позовному провадженні судові дебати відсутні, у позовній заяві заявляв вимогу про покладення судових витрат, до складу яких входять і витрати на професійну правничу допомогу, відтак скориставшись наданим йому правом відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просить суд ухвалити додаткове рішення у справі.

Разом з тим, представник позивача порушує питання поновлення пропущеного строку на подачу заяви про розмір судових витрат, просить суд поновити такий строк у зв`язку об`єктивною неможливістю ознайомитися із рішенням суду та відповідно неможливістю своєчасного подання доказів у підтвердження понесених судових витрат, зазначає, що враховуючи той факт, що розгляд справи відбувався без участі сторін позивач ознайомився із рішенням суду 04.11.2021 року у ЄДРСР, відтак, зважаючи на розумність процесуальних строків, а також на той факт, що позивач не отримував копії рішення суду просить задовольнити клопотання.

Суд з огляду на зазначене, вважає за необхідне задовольнити клопотання сторони позивача, та поновити представнику позивача строк на подання заяви про розмір судових витрат.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 15 ЦПК України).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.112002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Зі змісту ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представником позивача у справі разом із заявою про вирішення питання судових витрат надано договір про надання правової допомоги № 01-01/07/21 укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Дексіс Партнерс» від 01.07.2021 року, додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 01-01/07/21, рахунок № 1104-01 від 04.11.2021 року на суму 10 000 грн., акт наданих послуг № 1104-01 від 04.11.2021 року, платіжне доручення № ІВ16896718 від 04.11.2021 року (згідно якого, вбачається, що ОСОБА_1 оплатив послуги правової допомоги, згідно договіру про надання правової допомоги № 01-01/07/21 на рахунок Адвокатського об`єднання «Дексіс Партнерс» у розмірі 10 000 грн.).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що надані представником позивача докази підтверджують понесення позивачем витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, та є обґрунтованими. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму, враховуючи загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, оскільки у позові ОСОБА_1 до ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про повернення коштів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, про стягнення яких було зазначено представником позивача у позовній заяві, надано відповідну заяву та докази понесення таких витрат, наявні обґрунтовані підстави визначені ст. 270 ЦПК України щодо ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 268, 270 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Василечко Наталії Володимирівни про вирішення питання судових витрат та поновлення пропущеного строку на подання заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Львів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про повернення коштів та відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Львів» (код , місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. Русових, 7) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко