Провадження №2/523/2178/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощенного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини ,-

В С Т А Н О В И ЛА :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі, протягом строку інвалідності (довічно), судові витрати.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 13 січня 1996 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів місті Одеси, про, що зроблено актовий запис № 21 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу в них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти зареєстровані та проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія Суворовський» № 829 від 28 лютого 2019 року.

Під час шлюбу позивачка стала непрацездатною інвалідом ІІ групи (професійне захворювання), що підтверджується копією довідки МСЕК від 25 листопада 2015 року та копією пенсійного посвідчення, серії НОМЕР_2 .

Згодом сторони припинили шлюбні відносини та позивачка переїхала разом із дітьми до своєї квартири. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально не допомагає позивачці та їх дітям.

Позивачка працевлаштована в Суворовському об`єднанному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, про що свідчить довідка № 1952/13 від 28 лютого 2019 року.

Місце праці відповідача, позивачці не відомо. Відповідач не має іншої родини та інших малолітніх дітей та не має на утриманні інших осіб.

Позивачка вказує, що у зв`язку із тим, що вона є інвалідом ІІ групи та її заробітної плати недостатньо для належного, необхідного забезпечення двох неповнолітніх дітей, тому вона просить задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву відповідно до якої, підтримав позовну заяву та просив розглянути справу у його відсутність.

У судове засідання відповідач не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що він пересилав грошові кошти позивачці у розмірі 1/3 від його заробітної плати. Також витрачав кошти на медичні витрати, поповнював телефонні рахунки дітям, купував одяг та їжу, сплачував гроші на навчання. Офіційно працевлаштований на повну ставку, яка становить 4500 грн. щомісячно, на підтвердження чого надав довідку з Пенсійного фонду України та Державної податкової інспекції.

Згодом відповідачем було подано до суду заперечення на позовну заяву в які відповідач зазначає, що з другого тижня березня 2020 року по серпень 2020 року у зв`язку із карантином підприємство на якому працевлаштований відповідач не працювало та він був звільнений та знов працевлаштований з середини серпня 2020 року. Він згоден сплачувати аліменти на обох дітей у розмірі 50 відсотків від його заробітної плати. Щодо вимог позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання, відповідач не згодний та вважає, що такі вимоги ні чим не обгрунтовані та не підтверджені. Позивач отримує пенсію та офіційно працевлаштована. Сукупні доходи позивача відображаються у деклараціях позивача, а тому вона не є такою, що потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищезазначене, просив частково задовольнити позовні вимоги, а саме лише у вигляді стягнення аліментів на дітей в розмірі 50 відсотків від його заробітної плати, щомісячно але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим та доказаний, тому його необхідно задовольнити часткового з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 січня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів місті Одеси, про, що зроблено актовий запис № 21 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу в них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають разом із позивачкою, що підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія Суворовський» № 829 від 28 лютого 2019 року.

Позивачка працевлаштована в Суворовському об`єднанному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, про що свідчить довідка № 1952/13 від 28 лютого 2019 року.

Відповідачем до суду надано докази тому, що він працює, отримує заробітну плату в розмірі 4266,50 грн.

Також відповідачем надані суду копії квитанції про те, що ним здійснювалися перекази грошових коштів на утримання дітей у розмірі 1/3 від його заробітної плати.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.ч. 7, 8 ст.7СКУкраїни при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідачем до суду надано докази тому, що він працює, отримує заробітну плату в розмірі 4266,50 грн. Доказів тому, що ОСОБА_2 отримує інші доходи до суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі по 1255,00 грн. на кожну дитину ( 1255,00+1255,00=2510,00 грн.), що дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо позвоних вимог про стягнення аліментів на дружину, суд приходить до висновку що позивачем не доведено, а судом не встановлено такої обов`язкової умови для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, як здатність відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує заробітну плату та пенсію по інвалідності.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 182 СК України,

ВИРІШИЛА:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі по 1255,00 гривень на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред"явлення позову до суду, а саме з 20.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.10.2021р.

Суддя Аліна С.С.