Провадження № 2/127/2157/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.

при секретарі Горденко Г.О.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мельника С.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕО", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Житлово-будівельний кооператив "Міськелектротранспортник" про визнання права власності на кооперативну квартиру,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕО", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Житлово-будівельний кооператив "Міськелектротранспортник" про визнання права власності на кооперативну квартиру.

Позовна заява мотивована тим, що з 02.04.1985 року позивач працює в Комунальному підприємстві «Вінницька транспортна компанія» на посаді диспетчера та як молодий спеціаліст була поставлена на облік для отримання житла.

В 1987 року сплативши членський вступний внесок та подавши відповідні документи, позивач стала членом Житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» з метою придбання для себе кооперативної квартири.

Згідно з протоколом загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» від 31.01.1990 року (пункт 4 резолютивної частини) було постановлено встановити строк внесення першого пайового внеску та вступного внеску до 10.02.1990 року. Особи, які не внесли гроші в зазначений строк, підлягають виключенню з членів кооперативу згідно з рішенням зборів.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 4 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 27.02.1990 року №83 «Про надання довгострокового кредиту для житлово-будівельних кооперативів «Молодіжний», «Автомобіліст», «Міськелектротранспортник» було вирішено надати довгостроковий кредит для Житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» в сумі 1 019 728 крб. на будівництво 160-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та розраховано цей кредит на 25 років.

Відповідно до рішення Житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспорт-ник» повна вартість однокімнатної квартири складала 6 211,43 крб.

Позивач зобов`язана була сплатити 30% вартості квартири в сумі 1 864 крб. до 10.02.1990 року, що й зробила наприкінці січня на початку лютого 1990 року.

Кредит у розмірі 70%, що складав 4 347,43 крб., позивачем в повному обсязі було сплачено в березні 1990 року.

Крім того, позивач зазначає, що 160 - квартирний будинок АДРЕСА_1 був збудований та зареєстрований за Житлово-будівельним кооперативом «Міськелектротранспортник» згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.12.1991 року № 488.

В 1992 році зазначений кооперативний житловий будинок АДРЕСА_1 був переданий для експлуатації та обслуговування УЖБК № З, а на даний час перебуває на балансі Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради.

Кооперативна квартира АДРЕСА_2 , була надана позивачу на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів № 53 від 20.02.1992 року. На заселення однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 17.2 кв.м., загальною площею 33.2 кв.м - позивачу як члену ЖБК, був виданий ордер № 11 від 19.05.1992 року на сім`ю складом одна особа.

З часу поселення, позивач постійно проживає в даній квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово- Експлуатаційне Об`єднання» від 08.12.2020 року за № М-1114, від 05.01.2021 року за № 2 і № 3 та архівної довідки Департамету житлового господарства Вінницької міської ради, позивач дійсно є членом Житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» та повністю внесла пай за кооперативну квартиру АДРЕСА_2 .

Станом на 05.05.2021 року вартість квартири АДРЕСА_2 згідно висновку про вартість об`єкту оцінки, складає 369 100 грн.

Кооперативний житловий будинок АДРЕСА_1 ЖБК «Міськлектротранспортник», був переданий УЖБК № 3 для подальшого обслуговування і експлуатації, згідно зазначеної зони обслуговування.

З 01.10.1993 року УЖБК №1, УЖБК №2, УЖБК № 3 були ліквідовані і на їх базі були утворені Житлово-експлуатаційні контори по обслуговуванню житлових будинків державного та кооперативного житлового фонду.

На базі ліквідованого УЖБК №3, було створено ЖЕК № 20 по обслуговуванню житлових будинків державного та кооперативного житлового фонду.

25.09.2009 року житловий фонд МКП «ЖЕК №20» передано ТОВ «Енергоагроїмпекс» ЖЕК № 25 для подальшої експлуатації і надання послуг населенню.

У зв`язку із закінченням терміну дії договору на обслуговування житлового фонду підприємством ТОВ «Енергоагроїмпекс» ЖЕК № 25, відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 25 від 10.01.2013 року «Про обслуговування житлового фонду», будинок АДРЕСА_1 знаходиться на обслуговуванні ТОВ «ЖЕО» що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .

В єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів щодо припинення, ліквідацію, правонаступників ЖБК «Міськелектротранспортник» не знайдено, тому Житлово-будівельний кооператив «Міськелектотранспортник» залучений у справі, як третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог.

При зверненні у 2021 році до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на кооперативну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Між тим зазначену квартиру, позивач вважає своєю власністю, єдиним житлом, пайові внески повністю були виплачені нею у 1990 році, як членом ЖБК «Міськелектротранспортник» за рахунок своїх коштів та допомоги батьків.

Також, позивач зазначає, що весь зазначений час вона володіє та утримує квартиру (нерухомість), регулярно оплачує комунальні та інші витрати, проводить необхідні ремонтні роботи тощо, тобто ретельно виконує всі обов`язки та дотримується визначених прав власника щодо належної їй квартири АДРЕСА_2 , що має бути належно визнано та оформлено, тому вважає, що вище викладене є підставою для звернення до суду із вимогою про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 19.05.2021 року відкрито провадження у справі за зхагальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 08.07.2021 року клопотання позивача задоволено та витребувано із Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради інформацію щодо статусу Житлово-будівельного кооперативу "Міськелектротранспортник" та із Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" для огляду в судовому засіданні матеріали інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 26.07.2021 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕО".

21.09.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Судові витрати просила залишити за нею.

Представник відповідача Мельник С.С. в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на думку суду.

Представник відповідача ТОВ "ЖЕО" в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надав.

Представник третьої особи ЖБК «Міськелектротранспортник» в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Заяв та клопотань до суду не надав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суду пояснили, що працюють на різних посадах в Комунальному підприємстві «Вінницька транспортна компанія». ОСОБА_1 також з 1985 року по даний час процює в Комунальному підприємстві «Вінницька транспортна компанія» на посаді диспетчера. З 1992 року позивач постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2 , проводить в ній ремонтні роботи, оплачує комунальні платежі. Їм відомо, що вона сплачувала внески за квартиру.

Заслухавши пояснення сторін, вислухавши пояснення свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки КП "Вінницька транспортна компанія" від 11.05.2021 року за №81, позивач з 02.04.1985 року працює в Комунальному підприємстві «Вінницька транспортна компанія» на посаді диспетчера та як молодий спеціаліст була поставлена на облік для отримання житла.

Кооперативна квартира АДРЕСА_2 , була надана позивачу на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів № 53 від 20.02.1992 року. На заселення однокімнатної квартири АДРЕСА_2 житловою площею 17.2 кв.м., загальною площею 33.2 кв.м - позивачу як члену ЖБК, був виданий ордер № 11 від 19.05.1992 року на сім`ю складом одна особа.

Як вбачається із архівної довідки Департаменту міського господарства Вінницької міської ради справа ЖБК «Міськелектротранспортник», Статут ЖБК витребувано Вінницьким міським судом Вінницької області, а тому надати інформації про ЖБК «Міськелектро- транспортник», чи ліквідовано, і хто є правонаступником не має змоги.

Відповідно до рішення Житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» повна вартість однокімнатної квартири складала 6 211,43 крб, позивач зобов`язана була сплатити 30% вартості квартири в сумі 1 864 крб., до 10.02.1990 року, кредит у розмірі 70%, що складав 4 347,43 крб. позивачем в повному обсязі було сплачено в березні 1990 року.

Згідно довідок з ТОВ «ЖЕО» від 08.12.2020 року, 05.01.2021 року, 05.01.2021 року, виданої члену ЖБК «Міськелектротранспортник» ОСОБА_1 , вона повністю внесла пай за кооперативну квартиру АДРЕСА_2 .

Із довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово- Експлуатаційне Об`єднання» від 08.12.2020 року за № М-1114, від 05.01.2021 року за № 2 та № 3 та архівної довідки департамету житлового господарства Вінницької міської ради вбачається, що ОСОБА_1 дійсно була членом Житлово-будівельного кооперативу «Міськелектротранспортник» та повністю внесла пай за кооперативну квартиру АДРЕСА_2 .

Як вбачається із довідки КП "ВМБТІ" від 18.02.2021 року за №947 та інвентаризаційної справи, право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за позивачем не зареєстровано.

Відповідно до рішення №57877574 від 27.04.2021, державним реєстратором позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на кооперативну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на 05.05.2021 року вартість квартири АДРЕСА_2 , згідно висновку про вартість об`єкту оцінки, складає 369 100 грн.

Статтею 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту судом цивільних прав і інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається власністю на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, власник має право користуватись, розпоряджатись та володіти своїм майном.

Згідно зі ст.4 ЖК УРСР житлові будинки, а також жилі приміщення в інших забудовах, які знаходяться на території України, створюють житловий фонд. Житловий фонд включає житлові будинки, які належать житлово-будівельному кооперативу.

Таким чином, при прийнятті в члени кооперативу позивач мавправо тільки на пай та паєнагромадження, а не на квартиру.

Відповідно до п.19 постанови Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року №186 «Про затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу», жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності.

Як визначено у частині 1 статті 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Таке ж положення закріплене і в статті 19 Закону України «Про кооперацію», згідно з якою кооператив є власником будівель, споруд, грошових і майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, отриманих від її реалізації та інше.

Член ЖБК має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, яку він займає, якщо він не викупив її. Тобто внесення паю і саме по собі членство в ЖБК ще не дає підстав для отримання квартири у власність членом кооперативу. Лише в разі викупу квартири член ЖБК стає її власником (ч.ч.2, 3ст.384 ЦК України).

Такий викуп, як правило, здійснюється шляхом зустрічних дій: оформлення повернення паю членові кооперативу (ст. 2 Закону України «Про кооперацію») і продажу йому квартири на суму поверненого паю. По суті, відбувається міна паю на квартиру.

Статтею 147 ЖК УРСР передбачене виключення члена житлово-будівельного кооперативу з такого кооперативу з підстав, в тому числі, несплати пайового внеску. Тоді як відповідно до ст.148 ЖК УРСР член житлово-будівельного кооперативу, виключений з кооперативу, втрачає право користування квартирою в будинку кооперативу і в разі відмови звільнити її підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

А тому, зважаючи на те, що позивач проживає з 1992 року по даний час у спірній квартирі, користується нею, справно сплачує плату за житлово-комунальні послуги, та нею внесені всі пайові внески, є всі достатні підстави вважати, що позивачем було здійснено виплату всіх пайових внесків, (виплачено вартість квартири), а отже фактично вона була нею викуплена в ЖБК. Для вчинення такого викупу потреби укладати спеціальний договір немає.

Таким чином, моментом виникнення права власності на таке майно є момент фактичного внесення платежів на погашення кредиту, використаного на будівництво квартири чи іншого об`єкта.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно, а відтак набуває всіх правомочностей, які мають власники іншого житла.

Згідно ст. 392 ЦК України власником майна може бути пред`явлений позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Розглядаючи цей спір, суд враховує положення статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (1950 року) про те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999 року). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Селмуні проти Франції» від 22.09.1994 року, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982 року). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року).

У рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 року «East/West Alliance Limited» проти України» суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Селмуні проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії») (п.167 рішення).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Оцінивши допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов підлягає до задоволення.

Судові витрати за клопотанням позивача, підлягають залишенню за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 147 ЖК УРСР, ст.ст.16, 319, 321, 384, 392 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду Вінницької області через тридцять днів дня винесення повного тексту рішення.

Повний текс рішення виготовлено 25.10.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕО", місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 2А.

Третя особа: Житлово-будівельний кооператив "Міськелектротранспортник", місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя: