Справа № 466/7212/18 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/1415/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шеремети Н.О., Шандри М.М.,

секретарка: Бадівська О.О.

за участі в судовому засіданні представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунальної 5-стоматологічної поліклініки м.Львова на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Баєвої О.І. від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунальної 5-стоматологічної поліклініки м.Львова, Керівника (ліквідатора) Комунальної 5-стоматологічної поліклініки Слічної Галини Миколаївни, Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР, Начальника управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Зуба Володимира Івановича, Міського голови м.Львова Садового Андрія Івановича про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку з затримкою термінів її виплати, порушення умов Колективного договору, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки на користь ОСОБА_2 696088,69 грн. (шістсот дев`яносто шість тисяч вісімдесят вісім гривень шістдесят дев`ять копійок) невиплаченої заробітної плати, компенсації та індексації за затримку виплати заробітної плати за період з вересня 2017 року по листопад 2018 року.

Стягнуто з Комунальної 5-тої стоматологічної поліклініки судовий збір в доход держави в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 лютого 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова 696088 гривень 69 копійок не виплаченої заробітної плати, компенсації та індексації за затримку виплати заробітної плати за період з вересня 2017 року по листопад 2018 року скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова у користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату за грудень 2017 року в розмірі 4901 гривні 32 копійок з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів. Стягнуто з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова у користь ОСОБА_2 індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати за період з вересня 2017 року по грудень 2017 року в розмірі 1633 гривень 82 копійок з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів. Стягнуто з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова у користь ОСОБА_2 середньомісячну заробітну плату за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року в розмірі 43161 гривні 30 копійок з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 15 липня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В травні 2019 року Комунальна п`ята стоматологічна поліклініка м. Львова в особі представника Рудакевича Ю.Ю. звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 року.

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вважають, що судом було неповно встановлено всі обставини які можуть мати значення для правильного вирішення справи та постановлення об`єктивного, неупередженого, справедливого рішення, суд першої інстанції не сприяв сторонам в реалізації всіх їх прав передбачених цивільним процесуальним законодавством, а тому є всі підстави для скасування вищезазначеного рішення. Звертають увагу, що у сторони відповідача наявні докази та інші відомості, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Серед цих доказів, зокрема, наявні документи, що свідчать про передчасність ухваленого судом рішення. Згідно довідки про нараховану та виплачену заробітну платню №01-21/96 від 21.03.2019 року та платіжного доручення №23 від 18.12.2018 року за період з серпня 2017 року по листопада 2018 року заробітну плату позивачці було виплачено ще 18.12.2018 року і на момент ухвалення судового рішення 20 лютого 2019 року позивачем було цей факт приховано, що призвело до ухвалення помилкового заочного рішення у справі. Відтак, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами, визначеними ч.1 ст. 376 ЦПК України, як такими, що тягнуть за собою скасування заочного рішення та ухвалення нового рішення у вказаній справі. Також, вказують, що у заочному рішенні міститься посилання на судовий наказ Шевченківського районного суду м. Львова від 04.12.2017 року про стягнення зі сторони відповідача заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 12299,24 грн. та судового збору у сумі 800 грн. Зазначено, що такий станом на 27 серпня 2018 року не виконано. Однак такий судовий наказ виконано 18 грудня 2018 року, а відтак на момент ухвалення судового рішення за період, за який просить стягнути позивач заборгованість по заробітній платі була відсутня, а відтак підстав для задоволення зазначеного позову не існувало.

В судове засідання окрім представника позивачки ОСОБА_1 , учасники справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 5, 81, 89, 280, ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 141 ЦПК України, ст.ст. 2, 115, ч.1 ст. 94 КЗпП України, ч.4 ст. 7, ч.ч.1,7 ст. 43 Конституції України, ч.1 ст. 1, ст. 2 Закону України «Про оплату праці», та задовольняючи частково позов, виходив з того, що ОСОБА_2 працює на посаді лікаря-стоматолога терапевта в комунальній 5-тій стоматологічній поліклініці м. Львова, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 . Відповідно до розрахунку заборгованості з виплати заробітної плати, компенсації та індексації за період з вересня 2017 року по листопад 2018 року ОСОБА_2 нараховувалася, але не виплачувалася заробітна плата, у зв`язку із чим станом на 30 листопада 2018 року заборгованість складає 696088,69 грн. з урахуванням невиплаченої заробітної плати, інфляції та компенсації втрати частини зарплати у зв`язку із затримкою термінів її виплати. Суд встановив, що судовим наказом від 12.12.2017 року зобов`язано стягнути з Комунальної п`ятої стоматологічної поліклініки заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 23921,10 грн. та судового збору у сумі 320 грн. Станом на 27 серпня 2018 року судовий наказ не виконано, заборгованість по заробітній платі їй не виплачено. Враховуючи наведене, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 за період з вересня 2017 року по листопад 2018 року становить 696 088,69 грн., з урахуванням невиплаченої заробітної плати, інфляції та компенсації втрати частини зарплати у зв`язку із затримкою термінів її виплати. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем з вересня 2017 року по листопад 2018 року, їй не було виплачено заробітну плату, тому суд вважав за необхідне позов задовольнити частково, в частині стягнення з Комунальної п`ятої стоматологічної поліклініки м.Львова 696 088,69 грн. нарахованої але не виплаченої заробітної плати із компенсацією та індексацією за затримку виплати заробітної плати. Що стосується вимог ОСОБА_2 про зобов`язання Головного розпорядника коштів міського голову м.Львова А.І. Садового забезпечити виділення коштів на погашення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за період: вересень 2017р. по листопад 2018р. у сумі 696 088,69 грн. станом на 30 листопада 2018 року; зобов`язання розпорядника коштів начальника управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради В.І. Зуба забезпечити виділення коштів на погашення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за період: вересень 2017р. по листопад 2018р. у сумі 696 088,69 грн. станом на 30 листопада 2018 року суд прийшов до висновку, що такі не підлягають до задоволення, оскільки кошти на заробітну плату працівникам Комунальної п`ятої стоматологічної поліклініки м.Львова нараховуються виключно Комунальною п`ятою стоматологічною поліклінікою, а забезпечення виділення коштів на погашення заборгованості з виплати заробітної плати виходить за межі кола обов`язків міського голови м.Львова, начальника управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, керівника Комунальної п`ятої стоматологічної поліклініки, а також Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики. Також, суд вважав, що на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768, 40 грн.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак в певній частині зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими лише частково відповідають, обставинам, що мають значення та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

5.09.2018 ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до Комунальної 5-стоматологічної поліклініки м.Львова, Керівника (ліквідатора) Комунальної 5-стоматологічної поліклініки Слічної Г.М., Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР, Начальника управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Зуб В.І,, міського голови м.Львова Садового А.І., в якій з урахуванням клопотання про виправлення арифметичної помилки та описки просила:

- зобов`язати Головного розпорядника коштів міського голову м.Львова А.І. Садового забезпечити виділення коштів на погашення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за період вересень 2017р. - листопада 2018р. у сумі 696088,69 грн. станом на 30 листопада 2018 року;

- зобов`язати розпорядника коштів начальника управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради В.І. Зуба забезпечити виділення коштів на погашення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати у зв`язку з затримкою термінів її виплати за період вересень 2017р. - листопад 2018р. у сумі 696088,69 грн. станом на 30 листопада 2018 року;

- стягнути з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова нараховану, але не виплачену заробітну плату за період: вересень 2017р. - листопад 2018р., індексацію заробітної платита компенсацію працівнику втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 696088,69 грн. станом на 30 листопада 2018 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває у трудових відносинах з комунальною 5-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова і працювала на момент подання позову на посаді лікаря-стоматолога терапевта. Починаючи з 01 липня 2017 року по 31 липня 2018 року їй не виплачувалася заробітна плата з невідомих причин, хоча за даний період сумлінно виконувала свої посадові обов`язки. У зв`язку із невиплатою заробітної плати ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова про видачу судового наказу. Судовим наказом від 12.12.2017 року зобов`язано стягнути з Комунальної п`ятої стоматологічної поліклініки заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 23921,10 грн. та судового збору у сумі 320 грн. Станом на 27 серпня 2018 року судовий наказ не виконано, заборгованість по заробітній платі їй не виплачено. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з вересня 2017 року по листопад 2018 року становить 696088,69 грн. У зв`язку із вищенаведеним змушена звернутися до суду.

Що стосується доводів представника позивачки про те, що апеляційна скарга подана не уповноваженою особою, а саме представником комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова Рудакевичем Ю. Ю., який діяв на підставі довіреності підписаної головним лікарем стоматологічної поліклініки Олійником Ю. І., повноваження якого були припинені Львівською міською радою, на необхідність дослідження яких звернув увагу верховний суд при розгляді справи, слід вказати таке.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга підписана Рудакевичем Ю.Ю. в інтересах Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, який діяв на підставі Довіреності від 22 березня 2019 року (Т1 а.с. 218).

Згідно вказаної довіреності вбачається, що Комунальна 5-та стоматологічна поліклініка м. Львова в особі Головного лікаря Олійника Юрія Іларійовича, діючи на підставі статуту уповноважує ОСОБА_3 від імені Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м.Львова, зокрема, подавати (підписувати) скарги (апеляційні та/або касаційні) на рішення судів та оскаржувати дії суддів в адміністративному порядку. Вказана довіреність була видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та була дійсна до 22 березня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівської міської ради №1483 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 5» припинено шляхом перетворення Комунальну 5-у стоматологічну поліклініку м. Львова у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 5».

Ухвалою Львівської міської ради №1617 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року №1483 «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 5» припинено шляхом перетворення Комунальну 5-у стоматологічну поліклініку м. Львова у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 5» внесено зміни у додаток до вказаної вище ухвали від 09.02.2017 року №1483.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року у справі №461/3212/17 зупинено дію ухвали Львівської міської ради від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 5», тобто фактично відновлено повноваження головного лікаря Олійника Ю.І. як керівника установи.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14 грудня 2017 року скасовано заходи забезпечення адміністративного позову в справі №461/3212/17, застосовані ухвалою суду від 22.05.2017 року в частині зупинення дії ухвали Львівської міської ради від 09.02.2017 року № 1482 «Про припинення Комунальної 4-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 4», тобто таке скасування не стосувалось відповідача у даній справі Комунальної 5-стоматологічної поліклініки м.Львова та відповідно заходи забезпечення щодо цієї установи залишилися чинними.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у праві №461/3212/17 зарито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року з питань забезпечення позову.

Ухвалою Львівської міської ради №4150 від 08.11.2018 року «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» припинено Комунальну 5-у стоматологічну поліклініку м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 1». Визнано ухвалу міської ради від 09.02.2017 року №1483 «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 5» такою, що втратила чинність.

Однак, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2018 року у справі №461/3212/17 зупинено дію ухвали Львівської міської ради №4150 від 08.11.2018 року про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1», тобто знову ж відновлено повноваження головного лікаря Олійника Ю.І. як керівника установи, який згідно даних ЄДРЮОФОПГФ залишається керівником установи і на даний час Т.3 .а.с 70).

Вказана ухвала залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року та постановою Верховного Суду від 17 січня 2020 року та є чинною на даний час.

Враховуючи те, що ухвалою Львівської міської ради № 4150 від 08.11.2018 року «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» визнано ухвалу міської ради від 09.02.2017 року №1483 «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка № 5» такою, що втратила чинність та дія ухвали Львівської міської ради №4150 від 08.11.2018 року зупинена з 11 грудня 2018 року та така не діяла на момент подання апеляційної скарги в травні 2019 року, відтак Комунальна 5-а стоматологічна поліклініки м. Львова станом на подання апеляційної скарги не була у стані припинення та головний лікар Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова ОСОБА_4 діючи на підставі статуту мав право видавати довіреність 22.03.2019 року ОСОБА_3 на представництво Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова в суді.

Зважаючи на вказане, апеляційна скарга підписна уповноваженим представником Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м. Львова.

Що стосується апеляційної скарги по суті, то з матеріалів справи вбачається, що з 31 серпня 1999 року ОСОБА_2 працює на посаді лікаря-стоматолога-терапевта у комунальній 5-ій стоматологічній поліклініці м. Львова (а.с. 5, т. 1).

Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2017 року у справі № 466/9557/17 стягнуто з комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_2 23921,10 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (а.с. 6, Т.1).

Заборгованість по заробітній платі позивача у розмірі 23921,10 грн. стягнута вищевказаним судовим наказом за період з 01 липня 2017 року по 31 листопада 2017 року, що також підтверджується наданою позивачем довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про сплату страхових внесків (а.с. 73, т. 1) та відомостями нарахування заробітної плати за вересень 2017 року грудень 2017 року (а.с.133-134, т. 2), згідно з якими ОСОБА_2 за період з 01 липня по 30 листопада 2017 року було нараховано заробітну плату в розмірі 23 921,10 грн.

Отже, встановлено, що стягнута судовим наказом сума 23 921,10 грн стосується заборгованості по заробітній платі позивачки за період з 01 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року.

Відповідно до платіжного доручення від 18 грудня 2018 року № 23 на виконання зазначеного вище судового наказу 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 23 921,10 грн (а.с. 137, т. 2).

Крім того, згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про сплату страхових внесків (а.с. 73, т. 1) та відомостей про нарахування заробітної плати (а.с. 133-134, т. 2) за грудень 2017 року позивачці було нараховано заробітну плату у розмірі 4901,32 грн, проте доказів, які б підтверджували її виплату, відповідачем не надано.

Згідно зі статтею 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу Законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Отже, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації підлягають виключно суми, які були нараховані, проте своєчасно не виплачені.

Відповідно до пунктів 2.3., 2.4. колективного договору його основною метою є регулювання трудових та соціальних відносин в «Поліклініці» шляхом встановлення локальних норм права і гарантій для «Сторін» цього колективного договору.

Цей колективний договір є локальним нормативно-правовим актом, який регулює соціально-економічні, виробничі і трудові відносини між «Роботодавцем» і «Профспілкою» на підставі взаємного узгодження інтересів «Сторін», роль та мета діяльності яких визначається законодавством та іншими нормативними актами, а також відповідним Статутом.

З оскаржуваного рішення вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 за період з вересня 2017 року по листопад 2018 року становить 696088,69 грн., з урахуванням невиплаченої заробітної плати, інфляції та компенсації втрати частини зарплати у зв`язку із затримкою термінів її виплати.

Із розрахунку заборгованості, наданої позивачкою в суд першої інстанції, вбачається, що такою до розрахунку включено невиплачену заробітну плату за вересень 2017 року у розмірі 4837,80 грн., за жовтень 2017 року у розмірі 4677,68 грн. та за листопад 2017 року у розмірі 4837,80 грн.

Однак, як вказано вище, з матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2017 року у справі № 466/9557/17 стягнуто з комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_2 23 921,10 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року.

Відповідно до платіжного доручення від 18 грудня 2018 року № 23 на виконання зазначеного вище судового наказу 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 23 921,10 грн.

Враховуючи вказане, судом першої інстанції помилково стягнуто з відповідача в користь позивачки нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 вересня 2017 року по 30 листопада 2017 року, зважаючи на те, що така вже була стягнута судовим наказом та виплачена позивачці.

Нарахування позивачкою та стягнення судом першої інстанції компенсації та індексації за затримку виплати заробітної плати, що здійснено за період до 30.11.2018 року (Т.1 а.с. 72) відповідачем фактично в апеляційній скарзі не оспорено, свого альтернативного нарахування заробітної плати позивачці, розрахунку компенсації та індексації за затримку виплати заробітної плати за спірний період відповідачем не подано.

Окрім цього, доказів, які б підтверджували виплату позивачці нарахованої заробітної плати за грудень 2017 року відповідачем знову ж не надано.

Враховуючи вказане, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 року в частині задоволення позову слід змінити, зменшивши розмір невиплаченої заробітної плати, компенсації та індексації за затримку виплати заробітної плати, що підлягає стягненню з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова в користь ОСОБА_2 з 696088,69 грн. до 681735,41 грн., тобто за мінусом нарахованої та стягнутої заробітної плати за три місяці у розмірі 14353,28 грн., про що йшлося.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м.Львова задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 року в частині задоволення позову змінити.

Зменшити розмір невиплаченої заробітної плати, компенсації та індексації за затримку виплати заробітної плати, що підлягає стягненню з Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова в користь ОСОБА_2 з 696088,69 грн. до 681735,41 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.О. Шеремета

М.М. Шандра