СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/875/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кириленко Т.В.,

за участю секретаря - Істоміної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанця Руслана Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання виконавець посилався на те, що на його виконанні перебуває виконавче провадження № 65399628 з примусового виконання виконавчого документу, а саме виконавчого листа № 761/16861/18, що видав Шевченківський районний суд м. Києва 11.05.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за Ѕ частину внеску до статутного капіталу ТОВ «Українські напівфабрикати» в розмірі 100 000 грн. та понесені судові витрати у розмірі 10 219,60 грн. Виконавче провадження відкрито 13.05.2021.

У зазначеному виконавчому листі вказано адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Як вбачається із додатних державним виконавцем документів постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась на адресу - АДРЕСА_2 . Вказаний лист не був отриманий боржником та повернувся із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

13.05.2021 державним виконавцем винесено постанову арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить боржнику, цінності, та інше майно боржника.

31.05.2021 державним виконавцем винесено постанову арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах.

Відомостей про направлення боржнику викликів до державного виконавця, а також відомостей про перевірку державним виконавцем зазначеної стягувачем адреси фактичного проживання боржника - АДРЕСА_2 або адреси його реєстрації матеріали подання не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання приватний виконавець не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути подання без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли у нього є всі реальні можливості виконати цей обов`язок (наприклад, наявність майна, грошових коштів, тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

Згідно узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного суду України, особа, яка має невиконанні зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження у праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутись і бути об`єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975, "Де Жуффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку будь-яка особа при зверненні до суду із заявою, скаргою чи поданням повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду. Подання не може грунтуватись на припущеннях.

У поданні державний виконавець вказував на те, що рішення суду боржник не виконав, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення не здійснив. Інформація стосовно боржника в ДРФО відсутня. Відомості про виклики боржника до державного виконавця відсутні. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась не на ту адресу, що зазначена у виконавчому листі.

Проте, сам факт відкриття виконавчого провадження, неявка ОСОБА_1 до виконавця за відсутності доказів направлення викликів боржнику, невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на неї обов`язків, з огляду на встановлені обставини наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, на яке накладено арешт в межах виконавчих проваджень.

Доказів наявності у ОСОБА_1 можливості виконати рішення суду самостійно, а також доказів невиконання ним будь-яких процесуальних обов`язків чи вчинення будь-яких протиправних дій в межах виконавчого провадження, які б перешкоджали виконанню судового рішення чи створювали б перешкоди в його виконанні до подання державний виконавець не додав.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, та відсутність переконливих доказів на підтвердження саме обізнаності боржника щодо відкритого виконавчого виконавчого провадження відносно нього та свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, суд вважає, що подання є необґрунтованим та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст.ст. 260, 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанця Руслана Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суду міста Києва, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Учасники справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В.Кириленко