Справа № 710/590/21
Провадження № 2/710/311/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Побережної Н.П.,

за участі: секретаря судового засідання Харченко Л.М.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», про визнання іпотечного договору №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008 припиненим та визнання недійсною передачу права вимоги за Іпотечним договором ,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

11.05.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивачі просили: визнати іпотечний договір №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Курінним А.В., зареєстровано в реєстрі №229 - недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором №49.36/154-ЗМК/1-08 між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" від 20.05.2013 та визнати недійсною передачу права вимоги за Іпотечним договором №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», код ЄДРПОУ (договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідченого 11.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського округу Антиповою І.В.).

Свій позов позивачі обґрунтовують тим, що 06.02.2008 між позивачем ОСОБА_3 (далі - Позивач 1) та ПАТ "Кредитпромбанк" був укладений кредитний договір №49.36/154-КМК-08, згідно з умовами якого позивачу 1 було надано кредитні кошти в розмірі 82000,00 дол. США (що по курсу 5,05 грн.=1 дол. США - еквівалентно 451000 грн.) з розрахунку 13,5% річних за користування кредитом на строк до 05.02.2018. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язання, 06.02.2008 позивачем 1, ОСОБА_4 (далі - Позивачем 2) та ОСОБА_5 (далі - Позивачем 3) з ПАТ "Кредитпромбанк" був укладений Іпотечний договір №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Курінним А.В., зареєстровано в реєстрі № 229 (далі - Іпотечний договір). Предметом іпотеки за Іпотечним договором є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , і належить іпотекодавцям (позивачу 1, позивачу 2, позивачу 3) на праві спільної сумісної власності. Позивачі вважають, що іпотека, яка виникла на підставі Іпотечного договору має бути визнана недійсною. Між позивачем 1 та ПАТ "Кредитпромбанк" після підписання основного Кредитного договору було укладено ряд додаткових угод. Позивачі сумлінно працювали та платили кошти на погашення боргових зобов`язань, але розмір зобов`язання не зменшився, а ще й збільшився у зв`язку з ростом курсу долара США (2008 р. курс 1 дол. США = 5,05 грн.; 2009 р. курс 1 дол. США = 7,70 грн.; 2010 р. курс 1 дол. США = 7,99 грн.;). Для поручителя 2 і поручителя 3 відповідно відбулось суттєве збільшення розміру зобов`язання, за виконання якого вони несли відповідальність, як майнові поручителі (іпотекодавці). Крім того, мало місце неодноразове підписання додаткових угод позивачем 1 за якими збільшувалась кредитна ставка без повідомлення позивача2 та позивача 3. Процентна ставка за користування кредитом була визначена в п. 3 Додаткової угоди №49.36/154-08 ДУ1 від 06.02.2008 до Кредитного договору і становила 13,5 % річних. 04.08.2008 до Кредитного договору було внесено зміни Додатковою угодою №1, п. 1.1. якої передбачав нову редакцію п. 3 Додаткової угоди від 06.02.2008 і встановлював процентну ставку за користування кредитом у розмірі 15,5% річних. Крім того, з графіку погашення кредиту вбачалось, що збільшено і щомісячне значення частини кредиту, яка підлягала поверненню. А 25.06.2010 між позивачем 1 та ПАТ "Кредитпромбанк" було укладено Додаткову угоду № 49.36/154-ЗМК/2-08 ДУЗ до Кредитного договору, відповідно до якої сума кредиту була переведена в гривню та збільшено розмір процентної ставки на 20% річних. Сума зобов`язання, визначена даною додатковою угодою - 598243,05 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч двісті сорок три ) гривні (п`ять ) копійок. Тобто, в 2008 при підписанні Кредитного договору сума в гривні становила 451000 грн., а через два роки сумлінного виконання позивачем 1 своїх зобов`язань, сума була визначена ПАТ "Кредитпромбанк" 598243,05 грн.. Крім того, процентна ставка була збільшена з 13,5% на 20% річних. Тобто, очевидно, що така зміна істотних умов до Кредитного договору (суттєве збільшення суми зобов`язання, та збільшення процентної ставки) - стала наслідком збільшення зобов`язань позивача 2 та позивача 3, як майнових поручителів. Жодних повідомлень чи пропозицій, щодо внесення кожного разу відповідних змін до Іпотечного договору позивач 2 та позивач 3 не отримували, та згоди на зміни відповідних зобов`язань не надавали. Іпотечний договір №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008 між позивачами та ПАТ "Кредитпромбанк" був укладений, як забезпечення виконання зобов`язання саме за Кредитним договором 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 (де процентна ставка становить 13,5%). Жодних інших змін чи доповнень в Іпотечний договір не вносилось та не реєструвалось в реєстрі іпотек. А також позивачем 2 і позивачем 3 не надавалось згоди на збільшення розміру зобов`язань, які забезпечені іпотекою. 20.05.2013 ПАТ "Кредитпромбанк" продав право вимоги за Кредитним договором ПАТ «Дельта Банк». Позивачами з АТ «Дельта Банк» не укладалося жодних договорів та/чи додаткових угод. 11.07.2018 між ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», та ПАТ «Дельта Банк» (який є повним правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банка «УкрСиббанк») було укладено Договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідчений 11.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського округу Антиповою І.В., за реєстровим №678, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №49.36/154- КМК-08 від 06.02.2008 та Договором іпотеки, посвідченим 06.02.2008, перейшло до ТОВ ««Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія». Позивачами з ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» не укладалося жодних договорів та/чи додаткових угод. Отже, позивачі вважають, що ПАТ «Дельта Банком» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», було порушено вимоги законодавства. Тому що, жоден з них не повідомляв позивачів про відступлення права вимоги за даними договорами.

08.07.2021 позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили суд змінити формулювання вимоги з «Визнати Іпотечний договір №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Курінним А.В., зареєстровано в реєстрі № 229 - недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу права вимоги за Кредитним договором №49.36/154-КМК-08, між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ «Дельта Банк» від 20.05.2013 р.», на «Визнати Іпотечний договір №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Курінним А.В., зареєстровано в реєстрі № 229 - припиненим з моменту погашення валютного кредиту, шляхом внесення готівки через касу банку (25.06.2010)».

Уточнення позовних вимог мотивоване тим, що Іпотечний договір №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008, що був укладений в якості застави до кредитного договору № №49.36/154-КМК-08 вважається припиненим, адже зобов`язання забезпечене даною заставою було виконане у повному обсязі. Позивачі зазначають, що 25.06.2010, борг за кредитним договором №49.36/154-КМК-08 був виплачений у повному обсязі, що підтверджується квитанціями від 25.06.2010 № 1343_11, №1343_12, № ТК.107984.9:18:30.213. Додатковим підтвердженням виплати боргу за кредитним договором №49.36/154- КМК-08 у повному обсязі є рішення Апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2015 у справі № 710/193/14-ц, в якому зазначено: « ОСОБА_3 , взявши в банку кредит в національній валюті в сумі 598243 грн. провів повне погашення залишкової заборгованості по валютному кредиту шляхом внесення готівкових коштів в касу банку і валютний кредит було закрито». Отже, виходячи з вищевказаного, позивачі стверджують, що Іпотечний договір №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008, що був укладений в якості застави до кредитного договору № №49.36/154-КМК-08 вважається припиненим, адже зобов`язання забезпечене даною заставою було виконане у повному обсязі.

У судове засідання позивач 1 та позивач 2 не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Позивач 3 та представник позивачів в судове засідання з`явилися, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, надали пояснення аналогічні до змісту позовної заяви із уточненими позовними вимогами, просили позов задовольнити.

Відповідач у суд не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив.

Третя особа у суд не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила.

Заяви та клопотання

07.07.2021 до суду надійшла заява від відповідача про процесуальне правонаступництво відповідача, в якому заявник просив залучити у якості правонаступника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», код за , місце реєстрації: Україна, 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктура Ігоря Сікорського, 8.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 08.07.2021 вказану заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Заявник згідно з результатами відстеження поштового відправлення отримав відправлення 16.07.2021, однак у встановлений строк вимоги ухвали не виконав.

Позивач ОСОБА_3 надав суду заперечення на заяву про процесуальне наступництво, відповідно до якої позивачі вважать, що Іпотечний договір, який був укладений в якості застави до кредитного договору № №49.36/154-КМК- 08 вважається припиненим, адже зобов`язання забезпечене даною заставою було виконане у повному обсязі. Таким чином, передача права вимоги за Кредитним та Іпотечним договорами від ПАТ "Кредитпромбанк" до ПАТ «Дельта Банк», і надалі від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є незаконною, а відтак заява про процесуальне правонаступництво Відповідача не може бути задоволеною. ПАТ «Дельта Банком» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було недотримано вимоги законодавства, тому що жоден з них не повідомляв позивачів (боржників) про відступлення права вимоги за даними договорами. До того ж, позивачами з ТОВ ««Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не укладалося жодних договорів та/чи додаткових угод. ПАТ «Дельта Банк» не дотримано законодавчої вимоги щодо повідомлення боржника про зміну кредитора за основним та похідним від нього зобов`язанням, у зв`язку з чим заміна сторони у справі шляхом процесуального правонаступництва буде порушувати права та інтереси позивачів, а також порушувати норми чинного законодавства, зокрема абзац другий ст. 24 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Таким чином, оскільки суд вжив можливі заходи для реалізації права відповідача на залучення його правонаступника, однак відповідач не виконав вимоги ухвали суду та не привів свою заяву у відповідність до положень законодавства, суд доходить до переконання, що така заява підлягає поверненню.

04.08.2021 позивачі надали суду заяву про залучення третьої особи, в якій просили залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору по справі.

Заява мотивована тим, що 20.05.2013 ПАТ "Кредитпромбанк" передав право вимоги за Кредитним договором ПАТ «Дельта Банк». Згодом, 11.07.2018 між ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідчений 11.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського округу Антиповою І.В., за реєстровим №678, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 та договором іпотеки, посвідченим 06.02.2008, перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія». При цьому, жодних договірних відносин між ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» та позивачами не виникало. Враховуючи вищенаведене, спір, що виник між позивачами та відповідачем стосовно визнання Іпотечного договору №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008 припиненим безпосередньо впливає на права і обов`язки ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» як юридичної особи, яка 11.07.2018 уклала з ПАТ «Дельта Банк» Договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право власності на право грошової вимоги за кредитним договором №49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 та договором іпотеки, посвідченим 06.02.2008, а відтак є підстави для залучення її в якості третьої особи.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 12.05.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків, позивачі усунули недоліки у визначений суддею термін та ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 20.05.2021 було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.08.2021 було залучено до розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

2. Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008, укладеному між ОСОБА_3 та ВАТ "Кредитпромбанк", ОСОБА_3 було надано кредитні кошти в розмірі 82000,00 дол. США (що по курсу 5,05 грн. = 1 дол. США - еквівалентно 451000 грн.) з розрахунку 13,5% річних за користування кредитом на строк до 05.02.2018 (а.с. 7-10).

Згідно з іпотечним договором №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008, укладеному між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , посвідченому приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Курінним А.В., зареєстрованому в реєстрі № 229 (далі - Іпотечний договір), цей договір було укладено в забезпечення зобов`язань боржника перед іпотекодержателем за Кредитним договором іпотекодавць передає іпотекодержателю в іпотеку майно. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , і належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності. Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання боржником зобов`язань перед іпотекодержателем за Кредитним договором (а.с. 11-14).

За змістом додаткової угоди № 49.36/154-КМК-08 ДУ2 від 05.03.2008, підписаною ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3 , Банк надав позичальнику кредит в сумі 52000,00 (п`ятдесят дві тисячі) доларів США, що складає еквівалент 262600,00 (двісті шістдесят дві тисячі шістсот гривень) за офіційним курсом НБУ на дату укладення цієї додаткової угоди. За змістом п. 3 додаткової угоди процентна ставка за кредитом дорівнює 13,5% річних. Згідно з п. 4 позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку комісію за касове обслуговування в розмірі 1% від суми кредиту, що буде надаватись згідно з цією додатковою угодою в день отримання кредиту в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день отримання кредиту позичальником (а.с. 15).

Згідно додаткової угоди №1 від 04.08.2008 про зміни до Кредитного договору № 49.36/154-КМК-08 ДУ2 від 06.02.2008, підписаною ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3 , у зв`язку зі зміною відсоткової ставки за окремими траншами «Сторони» домовились: внести зміни в додаткову угоду № 49.36/154-КМК-08 ДУ1 від 06.02.2008 до Кредитного договору №49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008, а саме: викласти п.3 в такій редакції «Процентна ставка за кредитом дорівнює 15.5% річних». Викласти п. 5 в такій редакції: «Термін погашення кредиту та сплати процентів позичальником визначаються згідно з графіком повернення кредиту за сплату процентів» (а.с. 16-19).

Відповідно до додаткової угоди № 49.36/154-КМК-08 ДУ3 до кредитного договору №49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008, підписаною 25.06.2010 ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3 , Банк надав позичальнику кредит в сумі 598243,05 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч двісті сорок три гривні 05 коп). Згідно з п. 3 додаткової угоди процентна ставка за кредитом дорівнює 20 % річних. Згідно з п. 4 позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку комісію за касове обслуговування в розмірі 0,2% від суми кредиту, що буде надаватись згідно з цією додатковою угодою в день отримання кредиту в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день отримання кредиту позичальником (а.с. 20-21).

11.07.2018 за змістом договору купівлі-продажу майнових прав № 667/К, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., 11.07.2018, запис в реєстрі №678, укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», продавець передав у власність покупцеві, а покупець прийняв у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: - право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителі (надалі - Боржники), які виникли за укладеними договорами (надалі - Укладені договори) та/або на інших підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору (надалі - Право вимоги); право оскаржувати недійсність або припинення прав вимоги, а також припинення/ліквідацію будь-якого з боржників у судовому та позасудовому порядку; право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у додатку №1 до цього Договору або отримати грошові кошти /відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності укладених договорів (а.с. 38-41).

Згідно з додатком №1 до Договору №667/К від 11.07.2018, в списку, наведеному в додатку, наявний кредитний договір №49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 та договір іпотеки №49.36/154-ЗМК/І-08 від 06.02.2008 (а.с. 42-43).

ОСОБА_3 сплатив 25.06.2010 в рахунок погашення кредиту за договором №49.36/154-КМК-08 ДУ1 від 06/02/2008: 23326,96 доларів США, еквівалент в гривнях 184502,26 грн; 41306,57 доларів США, еквівалент в гривнях 326710,18 грн; 2650,26 доларів США, еквівалент в гривнях 20961,97 грн, що підтверджується квитанціями №1343_11 від 25.06.2010, №1343_12 від 25.06.2010, № TR.107984.9:18:30.213 від 25.06.2010 (а.с.113 - 115).

За змістом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №264293814 від 05.07.2021 квартира за адресою АДРЕСА_2 перебуває в іпотеці згідно договору від 06.02.2008, Іпотекодержатель ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» (а.с.116-118).

Відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2015 по праві №22ц-793/313/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором №49.36/154-КМК-08 ДУ1 від 06/02/2008 позов було задоволено частково та стягнуто на користь АТ «Дельта Банк» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в обсязі 416655,03 грн.

В судовому засіданні сторони визнали, що на даний час наявне відкрите виконавче провадження у Шполянському ВДВС ГТУЮ у Черкаській області на підставі виконавчого листа, виданого Шполянським районним судом Черкаської області від 02.04.2018 на виконання рішення Апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2015 по праві №22ц-793/313/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором №49.36/154-КМК-08 ДУ1 від 06/02/2008, тому дана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої та другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За правилами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом частини першою статті 575 ЦК України та частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ "Кредитпромбанк" було укладено Іпотечний договір №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , і належить іпотекодавцям (позивачу 1, позивачу 2, позивачу 3) на праві спільної сумісної власностіі.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Підстави припинення зобов`язання врегульовані Главою 50 ЦК України, серед яких: проведення належним чином виконання зобов`язання; зарахування зустрічних вимог; домовленість сторін; прощення боргу; поєднання боржника і кредитора в одній особі, тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що відповідно до п. 1 ч. 1ст. 17 Закону України "Про іпотеку" припиняється іпотека, якою забезпечено дійсне кредитне зобов`язання, що виникло на підставі договору, який укладено відповідно до закону щодо його форми та змісту та за яким відбулася фактична передача грошових коштів від банку до позичальника, за однією з підстав, передбачених ст. ст. 598-609 ЦК України або договором, але не пов`язаних із недійсністю кредитного договору, його нікчемністю чи неукладеністю.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

У постанові Верховного Суду від 17.01.2018 у справі № 910/27064/15 зазначено, що підставою припинення зобов`язання за кредитним договором є не дата, зазначена в договорі як кінцевий строк сплати коштів, а, наприклад, постанова, винесена відділом державної виконавчої служби, про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу у зв`язку з погашенням боргу. Верховний Суд також зазначив, що рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню щодо розуміння повноти розміру заборгованості.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постановах від 14.07.2021 у справі № 186/1376/19 та від 27.05.2021 у справі № 707/313/17.

Позивачі обґрунтовують припинення основного зобов`язання сплатою, що підтверджується квитанціями від 25.06.2010, однак зазначені докази враховані у рішенні апеляційного суду по справі №22ц-793/313/15 від 13.05.2015 та їм надана судом оцінка (аркуш рішення 5 абзац 8), і за результатами апеляційного розгляду стягнуто з відповідачів заборгованість по кредитному договору в розмірі 461655,03 грн. Крім того, на даний час наявне не закрите виконавче провадження щодо виконання рішення апеляційного суду від 13.05.2015, що сторонами не заперечується та підтверджується відкритими даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема справа №710/828/14-ц, номер провадження 6/710/23/21, за заявою ОСОБА_4 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Шполянський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у Черкаській області про відстрочення виконання судового рішення, яке знаходиться на виконанні (виконавче провадження №56339255).

Суду не було надано документів, що б свідчили про належне виконання боржником зобов`язань та погашення кредитних коштів, сплати пов`язаних з кредитом платежів відповідно до умов, передбачених кредитним договором.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

Отже, враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження припинення основного зобов`язання за кредитним договором забезпеченого іпотекою в повному обсязі та зобов`язання за договором іпотеки, яке є похідним від кредитного договору, не вважаються припиненими, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім того суд звертає увагу позивачів, що позовна вимога про визнання припиненим Іпотечного договору іпотеки як способу захисту є неналежним способом захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що однаково означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права застави в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена на підставі частини першої статті 593 ЦК України, не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), потрібно зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Відтак, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Такий правовий висновок сформулював Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14, з яким погодився і Верховний Суд, застосувавши його у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц (провадження № 61-7769св18), у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 186/1376/19 (провадження № 61-7428св20).

Щодо позовної вимоги про визнання недійсною передачу права вимоги за Іпотечним договором №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», код ЄДРПОУ (договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідченого 11.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського округу Антиповою І.В.) суд зазначає наступне.

Дана позовна вимога позивачів щодо визнання недійсною передачу права вимоги за Іпотечним договором №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008 є ніщо інше як позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № 667/К, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., 11.07.2018, запис в реєстрі №678, укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», в частині, що стосується передачі права вимоги щодо кредитного договору №49.36/154-КМК-08 від 06.02.2008 та договору іпотеки №49.36/154-ЗМК/І-08 від 06.02.2008.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

В свою чергу відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Тобто, цесія є заміною особи у зобов`язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов`язання. При цьому договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги, і чинний Цивільний кодекс України не містить жодних заборон з цього приводу, а відтак сторони самі визначають оплатний договір цесії чи безоплатний. Якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення про договір купівлі-продажу, а якщо безоплатний, то підлягають застосування положення про договір дарування.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд критично оцінює твердження позивачів, що заміна кредитора була здійснена без їхньої згоди, про набуття права вимоги відповідач їх не повідомляв, що є порушенням ст. 24 Закону України «Про іпотеку», і як наслідок підставою для визнання передачі права вимоги за таким правочином недійсним на підставі наступного.

Як вже зазначав суд, що згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло як основне зобов`язання по кредитному договору, підтвердженням чому є виконавче провадження, так і зобов`язання за іпотечним договором на підставі договору №667/К купівлі-продажу майнових прав між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», який посвідчений 11.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського округу Антиповою І.В. та пройшов державну реєстрацію, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №264293814 від 05.07.2021.

Отже, аналізуючи вказані норми права, слід дійти висновку, що як загальними нормами (ст.ст.516-519 ЦК України), так і спеціальною нормою (ст.24 Закону України «Про іпотеку») не передбачено заборони на заміну первісного кредитора - банку або іншої фінансової установи на фізичну особу.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина третя статті 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 203 ЦК України врегульовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цього Кодексу.

Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вимогами статтей 16, 203, 215 ЦК України визначено, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 лютого 2021 року у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 у справі № 910/8357/18, у постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16.

Позивачами не обґрунтовано, яким чином договір відступлення права вимоги, тобто договір купівлі-продажу майнових прав №667/К від 11.07.2018, порушує їхні суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси. Також із змісту позовної заяви вбачається, що підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги позивачами не зазначено.

Суд звертає увагу позивачів, що в постанові від 30.07.2020 в справі № 670/23/18 Верховним Судом зроблено висновок, що у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатися всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них.

Отже, з приводу позовної вимоги щодо визнання недійсною передачу права вимоги за Іпотечним договором №49.36/154-ЗМК/1-08 від 06.02.2008 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", код ЄДРПОУ (договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, посвідченого 11.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського округу Антиповою І.В.), як вказали її позивачі, належним відповідачем у справі, крім АТ «Дельта Банк» має бути і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Позивачі не скористалися, наданим їм правом щодо залучення до участі у справі співвідповідачів.

Отже суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає.

Оскільки позов не підлягає до задоволення, суд залишає понесені позивачами витрати у справі на їхньому рахунку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 50, 51, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення в повному обсязі складене 08.11.2021.

Суддя Н.П. Побережна