ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4383/21 Справа № 202/5330/19 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА Життя" про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (далі - АТ "Банк Кредит Дніпро"), Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА Життя" (далі - ПрАТ "СК "УНІКА Життя") про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що 22.05.2019 року між нею та АТ "Банк Кредит Дніпро" був укладений кредитний договір № 7709.

Також, 22.05.2019 року між нею і ПрАТ "СК "УНІКА Життя" був укладений договір добровільного страхування життя № ВР-7709.

Перед укладенням кредитного договору та договору страхування співробітник банку запевнила її, що наразі діє акція «Телевізор 32" у подарунок кожному» за оформлення кредиту готівкою на суму від 50 000,00 грн. до 75 000,00 грн. на строк 12, 24, 36, 48 або 60 місяців, в підтвердження чого було надано буклет про акцію. Про дію акції також свідчить інформація з електронного клієнт-банкінгу.

Однак, незважаючи на укладення кредитного договору та договору страхування, обіцяний телевізор відповідачем їй не був наданий.

Отже, вважала, що з боку банку мало місце застосування обману, що суттєво порушило її права як споживача.

Позивачка зазначала, що кредитними грошовими коштами вона не користувалася та не бажає ними користуватися у зв`язку з недобросовісною поведінкою банку.

На адресу відповідачів нею було направлено повідомлення про розірвання кредитного договору та договору добровільного страхування життя, а також про негайне повернення викупної страхової суми відповідно до пункту 7.4 договору добровільного страхування життя.

На думку позивачки, обіцянкою подарувати телевізор банком її було введено в оману щодо умов договору та обставин, що мають істотне значення, чим порушено положення Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про споживче кредитування".

Вважала, що вона як споживач не мала реальної можливості ознайомитися з умовами та правилами банківських послуг, що підтверджується відсутністю її підпису на умовах та правилах, а тому сторони не дійшли всіх істотних умов договору.

Позивачка стверджувала, що за відсутності телевізору кредитний договір вона б не укладала.

Тому вважала, що кредитний договір та договір добровільного страхування життя, укладені 22.05.2019 року, мають бути визнані недійсними з моменту їх укладення.

Також позивачка вважала, що має бути визнана недійсною з моменту укладення кредитного договору № 7709 від 22.05.2019 року умова пункту 1.2 про сплату на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,5 %, оскільки згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі; кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Проте, відповідач у кредитному договорі не зазначив перелік послуг при обслуговуванні кредитної заборгованості, які отримує позивачка, сплачуючи комісію, або які потреби позивачки задовольняє відповідач, отримуючи дану комісію.

Отже, на думку позивачки, обслуговування кредитної заборгованості здійснено відповідачем виключно у власних інтересах, а тому умова про комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,5 % не відповідає законодавству та має бути визнана недійсною.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд: визнати недійсними з моменту укладення та розірвати кредитний договір № 7709 від 22.05.2019 року, укладений між нею та АТ "Банк Кредит Дніпро"; визнати недійсним з моменту укладення та розірвати договір добровільного страхування життя № ВР-7709 від 22.05.2019 року, укладений між нею та ПрАТ "СК "УНІКА Життя"; визнати недійсною з моменту укладення умову пункту 1.2 кредитного договору № 7709 від 22.05.2019 року про сплату на користь банку щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,5 %; зобов`язати ПрАТ "СК "УНІКА Життя" повернути їй викупну страхову суму відповідно до договору добровільного страхування життя № ВР-7709 від 22.05.2019 року в розмірі 14 516,04 грн.; а також стягнути з АТ "Банк Кредит Дніпро" на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір № 7709 від 22.05.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро".

Визнано недійсним договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-7709 від 22.05.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ "Банк Кредит Дніпро", посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача АТ "Банк Кредит Дніпро" - без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ураховуючи, що в іншій неоскаржуваній частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2020 року, учасниками справи не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що 22.05.2019 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 7709, відповідно до якого банк надав позивачу кредит на споживчі потреби в розмірі 74 999,54 грн. на строк 60 місяців із кінцевим терміном повернення до 22.05.2024 року.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту 3,5 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних.

Також, 22.05.2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя" був укладений договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-7709, за яким вигодонабувачем є АТ "Банк Кредит Дніпро". Розмір страхового платежу складає 14 516,04 грн.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник доручив банку здійснити перерахування з її рахунку на користь страховика ПрАТ "СК "УНІКА Життя" суму страхового платежу в розмірі 14 516,04 грн. за весь період страхування згідно з договором страхування № ВР-7709 від 22.05.2019 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги про визнання недійсними Кредитного договору № 7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро" та Договору добровільного страхування життя клієнтів № ВР-7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя", суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір був укладений між сторонами із використанням з боку банку нечесної підприємницької практики, яка полягає у введенні споживача в оману щодо отримання подарунку за укладення кредитного договору. А тому, у зв`язку з визнанням недійсним кредитного договору суд вважав, що укладений на його забезпечення між сторонами договір добровільного страхування життя клієнтів слід також визнати недійсним.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній на час укладення сторонами кредитного договору, забороняється нечесна підприємницька практика. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Частиною другої зазначеної статті визначено, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як її наявність, переваги, ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг тощо. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім`ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв`язку із припиненням суб`єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності.

Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним (частина третя статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів").

Частиною шостою статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Як установлено судом першої інстанції, в період з 02.05.2019 року по 24.05.2019 року включно, тобто на час укладення кредитного договору з позивачем, з метою підтримки продажів продуктів «Кредит готівкою» відповідачем АТ "Банк Кредит Дніпро" проводилася акція «ТВ за кредит» для фізичних осіб, які в зазначений період оформлять кредит готівкою на суму від 50 000 до 75 000 грн. у рамках продуктів «Кредит готівкою», що підтверджується офіційними правилами акції.

Згідно з пунктом 5.1 офіційних правил акції «ТВ за кредит» в АТ "Банк Кредит Дніпро" подарунком в акції є подарункова картка, яку учасник акції має право обміняти на товар вартістю 3900 грн. (телевізор моделі TB ELENBERG 32DH4430 або іншої назви з аналогічними характеристиками) у партнера організатора на умовах, що визначені у розділі 6 Правил.

Відповідно до пункту 5.2-5.4 вказаних Правил визначено, що право на отримання картки мають перші 52 учасника акції, які відповідають вимогам цих Правил, які виконали умови, передбачені п. 4.1, та не відмовилися від кредиту протягом перших 14 календарних днів. Подарунковий фонд обмежений та становить загальну кількість 52 штуки. Організатор залишає за собою право збільшити загальний подарунковий фонд акції.

Також судом установлено, що після укладення 22.05.2019 року, тобто в період дії акції «ТВ за кредит», кредитного договору на суму 74 999,54 грн., подарункова картка, яка підлягає обміну на відповідний товар, відповідно до умов акції ОСОБА_1 банком не була надана.

Щодо посилання позивачки про те, що кредитний договір № 7709 від 22.05.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро" із використанням з боку останнього нечесної підприємницької практики, яка полягає у введенні споживача в оману щодо отримання подарунку за укладення кредитного договору, колегія суддів зазначає наступне.

Установлено, що 22.05.2019 року між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро" був укладений кредитний договір № 7709 (далі - Кредитний договір).

Також, 22.05.2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя" був укладений договір добровільного страхування життя № ВР-7709 (далі - Договір страхування).

Кредитний договір укладено в межах Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ "Банк Кредит Дніпро" (далі - УДБО), до якого позивачка приєдналася шляхом підписання Заяви-згоди № 1124948 від 22.05.2019 року (далі - Заяви-згоди), та є його невід`ємною частиною і разом вони складають єдиний договір.

Кредит надано позивачу на споживчі цілі.

Крім того, перед укладенням договору про споживчий кредит, позивачці надано інформацію у вигляді Паспорту споживчого кредиту «Кредит готівкою, Промо зі страховкою (50-75)» (далі - Паспорт споживчого кредиту), з якою вона ознайомилася, погодилася та беззастережно підписала особистим підписом.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що: "в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)".

Колегія суддів звертає увагу, що при укладенні 22.05.2019 року Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Так, підписавши Заяву-згоду № 1124948 на Укладення УДБО, Паспорт споживчого кредиту та Кредитний договір, позивачка засвідчила, що вона погодилася з його умовами та надала свою згоду на отримання кредиту на цих умовах, при цьому позивачка не вбачала в діях відповідача АТ "Банк Кредит Дніпро" порушень принципу рівності сторін та наявність несправедливих умов, по відношенню до неї, як споживача. Більше того, позивачка надала свою згоду на отримання послуги на цих умовах, до того ж в тексті Кредитного договору відсутнє будь-яке посилання на акцію та видачу телевізора.

Відповідне повідомлення здійснене саме у письмовій формі, і такий письмовий доказ зазначеного факту є достатнім. Адже закон містить вимогу повідомити споживача про певні умови, але не містить вимоги підписання споживачем саме такого документа, у якому такі умови були би повністю викладені. Таким чином, свобода договору визначає право громадян вступати чи утримуватись від вступу в будь-які договірні відносини. Укладення Кредитного договору було волевиявленням саме позивачки.

В тексті Кредитного договору відсутні будь-які посилання та зазначення, щодо обов`язку банку видати телевізор у зв"зку з укладенням Кредитного договору. Таким чином, надання банком телевізору не було умовою Кредитного договору. Можливе отримання телевізору було можливим лише виключно в порядку та на умовах Правил Акції. На момент укладення спірного Кредитного договору діяли положення Офіційних правил акцій «ТВ за кредит», які і визначали порядок та умови участі в акції та визначення переможців.

Матеріали справи не містять підтверджень наявності заяви позивачки про розірвання укладеного між сторонами Кредитного договору, відмови від Кредитного договору протягом 14 днів після його укладення, відповідно їх положення були обов`язковими для виконання і позивачкою і відповідачем АТ "Банк Кредит Дніпро".

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати дії банку при укладанні оскаржуваних договорів, як нечесну підприємницьку практику, що вводить споживача в оману.

Посилання позивачки в обґрунтування своїх вимог на те, що її було введено в оману стосовно безумовної обіцянки банку надати подарунок за укладення Кредитного договору, а також умови оспорюваного договору є несправедливими, а правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької практики є недійсним на підставі статей 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено колегією суддів, між сторонами укладено Кредитний договір, з яким була ознайомлена позивачка, про що свідчить її підпис.

Посилання на те, що перед підписанням договору позивачка не мала реальної можливості ознайомитися з умовами договору та умовами проведення акції, не можуть бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки згідно умов договору він складений в 2-х екземплярах, для кожної із сторін і один з екземплярів був переданий позивачці. Крім того, у позивачка мала право протягом 14 днів на подання заяви про відмову від Кредитного договору.

Доводи про те, що банк ввів споживача в оману стосовно умов кредитування, оспорюваний договір був укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики, а дії банку є забороненими і підпадають під дію статей 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", є безпідставними, виходячи з наступного.

Зі змісту положень Кредитного договору вбачається, що перед отриманням кредиту позичальник ознайомлений із умовами договору, у відповідності з вимогами статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Підтвердила, що їй у повній мірі надана інформація щодо кредитування.

Колегія суддів наголошує, що надання банком подарунку (телевізору) не було умовою Кредитного договору, як і обов"зок щодо участі кредитора у акції.

Згідно до Офіційних правил акції "ТВ ЗА КРЕДИТ" в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", що містяться в матеріалах справи, визначено: умови участі в акції, місце, строки проведення акції, вимоги до учасників, їх права і обов"язки, що є подарунком в акції, умови і порядок його отримання; ішні умови, щодо обмеження, відповідальності, інформування та інше (т.1.а.с.50-52).

Підтверджень того, що потягом 14 календарних днів з моменту підписання договору, позивачка зверталася до банку з вимогою розірвати договір матеріали справи також не містять.

З огляду на вищезазначене, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання договорів недійсними, порушення з боку відповідача її прав споживача в частині введення позичальника в оману, порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, які передували укладенню договору з огляду на те, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими.

Матеріали справи не дають підстав вважати, що дії відповідача АТ "Банк Кредит Дніпро" при укладенні спірного Кредитного договору суперечили волевиявленню позивачки на отримання кредиту та вимогам закону.

Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

При укладені кредитного договору істотне значення має дійсний (фактичний) розмір процентів, дійсний розмір платежів по кредиту, сукупна вартість кредиту і т.п. Щодо даних умов банк надав повну інформацію споживачу, без жодного умислу на порушення її прав, чи то введення в оману.

Згідно з частиною першою статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, доводи позивачки, що кредит вона брала лише для отримання призу, не впливають на оцінку юридичної сили Кредитного договору.

Щодо обґрунтування відсутні правових підстав вважати недійсним Договір добровільного страхування життя клієнтів № ВР-7709 від 22.05.2019 року.

На підставі Заяви на страхування між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя" укладено Договір страхування життя клієнтів № ВР-7709 від 22.05.2019 року.

На час укладання договору позивачка підписала Договір страхування та була згодна з його умовами та взяла на себе відповідні зобов`язання добровільно. Здійсненням страхового платежу, позивачка приступила до виконання Договору страхування, що свідчить про фактичне визнання його умов, оскільки своїми схвальними діями позивачка визнала правочин дійсним. Під схваленням правочину розуміється будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. Станом на дату підписання Заяви на страхування, позивачка здійснила страховий платіж у повному обсязі.

Зміст Договору страхування, укладений між позивачкою та відповідачем ПрАТ "СК "УНІКА Життя" не суперечить нормативно-правовим актам, а також вчинений у формі, що відповідає нормам чинного законодавства. Підстави для визнання згідно статті 998 ЦК України Договору страхування недійсним відсутні. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що Договір страхування укладено під впливом обману.

Доказів на спростування презумпції правомірності правочину позивачкою суду також не надано.

Ураховуючи, що за відсутності підстав для визнання Кредитного договору недійсним, не існує наслідку недійсності Договору страхування, як похідного та укладеного на його забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга АТ "Банк Кредит Дніпро" підлягає задоволенню, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2020 року, у оскаржуваній частині, про визнання недійсними Кредитного договору № 7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро" та Договору добровільного страхування життя клієнтів № ВР-7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя" - скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Банк Кредит Дніпро", ПрАТ "СК "УНІКА Життя" про визнання недійсними Кредитного договору № 7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро" та Договору добровільного страхування життя клієнтів № ВР-7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя".

На підставі статті 141 ЦПК України з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача АТ "Банк Кредит Дніпро" підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 305,20 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року у оскаржуваній частині, про визнання недійсними Кредитного договору № 7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро" та Договору добровільного страхування життя клієнтів № ВР-7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя" - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА Життя" про визнання недійсними Кредитного договору № 7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро" та Договору добровільного страхування життя клієнтів № ВР-7709 від 22.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УНІКА Життя" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2 305,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко