Справа № 158/1654/21
Провадження № 2/0158/477/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року Ківерцівський районний суд Волинської області

у складі : головуючого судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

з участю представника позивача - ОСОБА_7.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до державного нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Літвак Надії Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , про визнання незаконною відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до державного нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Літвак Надії Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , про визнання незаконною відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько її сина - ОСОБА_5 . 29.11.2018 вони звернулись до Ківерцівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся її сина, матір покійного батька, - ОСОБА_6 , з якою проживав її неповнолітній онук - ОСОБА_3 , позивач по справі. Вважає, що має право на обов`язкову частку у спадковому майні бабусі ОСОБА_6 , так як він за правом представлення спадкує частку майна, яку б мав успадкувати його батько, що помер до смерті спадкодавця. 25.08.2020 на адресу Ківерцівської державної нотаріальної контори було надіслано заяву про вступ у спадщину після смерті баби, на численні усні та письмові звернення отримували лише формальні відписки, лише після скарги на дії нотаріуса відповідачем було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

На підставі викладеного просить визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2021 № 109/02-31 державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Літвак Надією Володимирівною та зобов`язати нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку за бабою - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачем державним нотаріусом Літвак Н.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, в його задоволенні просить відмовити, оскільки ст. 1241 ЦК України визначено вичерпний перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, при цьому це не стосується будь-яким чином права представлення. Враховуючи, що спадкування після смерті ОСОБА_6 відбувається за заповітом, тому онук спадкодавця ОСОБА_3 не має права на обов`язкову частку за правом представлення свого батька ОСОБА_5 .

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні просив задоволити позов з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що стверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 09.08.2018 (а.с. 8), який є батьком ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 18.09.2008 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 як вбачається із свідоцтва про смерть (повторного) серії НОМЕР_3 від 11.08.2020 (а.с. 10).

23 січня 2007 року ОСОБА_6 склала заповіт (а.с. 37), відповідно до якого належну їй частину квартири АДРЕСА_1 заповіла своєму синові - ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_3 у визначений законом термін звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 9), з бабою ОСОБА_6 на момент смерті останньої був зареєстрований та проживав за однією адресою, тобто прийняв спадщину фактично (а.с. 11).

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби - ОСОБА_6 (а.с. 20), так як від імені останньої було складено заповіт.

Так, статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частиною першою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 1 серпня 2019 року у справі № 510/350/16-ц (провадження № 61-19810св18) зазначено, що «право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом.

Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні, чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, необхідно враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.

Аналіз абзацу другого частини першої статті 1241 ЦК України дозволяє стверджувати, що зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині можливе з урахуванням (а) характеру відносин між спадкоємцями і спадкодавцем; (б) наявності інших обставин, що мають істотне значення (зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні відносини, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо). Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачено, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК України». Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування.

У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 450/328/15 (провадження 61-14110св18) зроблено висновок про те, що «право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право. З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування.

Позивачем хибно розтлумачено норми законодавства щодо спадкування за правом представлення та права на обов`язкову частку у спадщині, так як його батько ОСОБА_5 не мав права на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті матері - ОСОБА_6 , а віднесення позивача до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині (неповноліття позивача) після смерті батька не надає йому автоматичного права на обов`язкову частку у спадковому майні баби.

Таким чином, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2021 № 109/02-31 державного нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Літвак Надії Володимирівни є законною, отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1222, 1233, 1241, 1266 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до державного нотаріуса Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Літвак Надії Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , про визнання незаконною відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Законний представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: Державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Літвак Надія Володимирівна, вул. Шевченка, 6 м. Ківерці Волинської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст судового рішення складений 25.10.2021