Справа № 202/3120/21
Провадження № 2/202/1845/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 листопада 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що 22.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3029, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 03.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 507, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». Наголошувала, що заборгованість за оскаржуваним виконавчим написом не є безспірною. 13.06.2017 року приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5547, відповідно до якого запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» у загальному розмірі 97 300,27 доларів США. При цьому сума залишку заборгованості за тілом кредиту - у виконавчому написі від 13.06.2017 року складає 52 148, 17 доларів США, проте в оскаржуваному виконавчому написі сума заборгованості дорівнює 52 121,47 доларів США. Останній платіж по кредитному договору було здійснено нею 27.01.2014 року, а тому заборгованість за оскаржуваним виконавчим написом не є безспірною, так як відрізняється у двох виконавчих написах, які були винесені значно пізніше дати останнього платежу. Крім того, зверненням до нотаріуса у 2017 році кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитом, однак, в оскаржуваному виконавчому написі стягується поточна та прострочена заборгованість по відсоткам, комісії та пені за період з 03.10.2007 року по 10.01.2019 року.

Представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно п.4.5. кредитного договору сторони погодили п`ятирічний строк позовної давності, й з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 №916/3006/17 строк позовної давності є тотожній строку, визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому з урахуванням останнього платежу, здійсненого 27.01.2014 року відповідач в межах процесуального строку звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наголошували, що представником акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надано всі необхідні документи, відповідно до вимог п. 1 Постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Окрім цього, звертали увагу суду, що 25.02.2019 року на адресу позивача направлено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором від 03.10.2007 року. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що представником акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надано поштові чеки з яких не можливо встановити дату відправлення та дату отримання ОСОБА_1 повідомлення про усунення порушень за кредитним договором від 03.10.2007 року. Звертала увагу суду, що виконавчий напис нотаріуса вчинено 22.10.2019 року, більш ніж через п`ять з половиною років з дати останнього платежу по кредитному договору.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2021 року зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Миколаївни, зареєстрованого в реєстрі від 22.10.2019 року № 3029 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 3 852 308, 98 грн., до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Представник ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити.

Представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна надала заяву про розгляд справи без її участі та надала письмові пояснення в яких зазначила, що документи, які є підставою для вчинення виконавчого напису були надані стягувачем в повному обсязі. Звертала увагу суду, що повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненним належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3029, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріусом запропоновано задовольнити заборгованість за кредитом 52 121, 47 доларів США, заборгованість за відсотками 28 099, 58 доларів США, комісія 5 310 доларів США, пеня 51 453, 90 доларів США, що всього становить 136 984, 95 доларів США, що за курсом НБУ на 10.01.2019 року становить 3 852 308, 98 грн. Витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3 500 грн. Всього з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3 855 808, 98 грн.

Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 03.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 507, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк».

30.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено виконавчий напис за реєстровим № 5547, згідно з яким запропоновано стягнути заборгованість за кредитом 52 148, 17 доларів США, заборгованість за відсотками 17 382, 54 доларів США, комісія 3 510 доларів США, пеня 19 664, 85 доларів США, штраф (фіксована частина) 9, 43 доларів США, штраф (відсоток від суми заборгованості) 4585, 28 доларів США, що всього становить 97 300, 27 доларів США, що за курсом НБУ на 04.05.2017 року становить 2 580 736, 41 грн. Витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3 000 грн. Всього з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 2 583 736, 41 грн.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надати стягувачу можливість в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем повинна бути безспірною.

У свою чергу, боржник може в судовому порядку оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року по справі № 335/3462/16-ц, зазначено, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто: 1) чи існувала заборгованість взагалі; 2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; 3) чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, як зазначив Верховний Суд в постанові від 14.08.2019 року по справі № 335/3462/16-ц для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки банк повинен був надати останньому первинні документи, що підтверджують надання кредитних коштів позичальнику: списання цих коштів з рахунку банку і їх надходження на рахунок позичальника.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно наданих приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. копій документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис вбачається, що, звертаючись до нотаріуса, відповідач з метою підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 , надав тільки розрахунок заборгованості. З урахуванням положень Переліку зазначений документ не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Окрім цього, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, зазначеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Суми заборгованості, вказані у виконавчому написі від 22.10.2019 року, є більшими за суми, які стягнуті відповідно до виконавчого напису від 30.06.2019 року, що свідчить про нарахування відповідачем заборгованості за відсотками, пенею та комісією після його звернення до нотаріуса в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Також, матеріали на підставі яких вчинено виконавчий напис, не містять повідомлення про вручення письмової вимоги АТ КБ «Приватбанк» або причин не вручення такого повідомлення позивачу ОСОБА_1 , що є порушенням підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Виходячи із вищевикладеного, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий напис № 3029, вчинений 22.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда