Справа № 289/1246/21
Номер провадження 2/289/607/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., за участі секретаря судового засідання Грабіної К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 , в період з 18.06.2004 року по 14.03.2008 рік.

Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22.11.2007 року відповідач сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини з всіх видів свого заробітку щомісячно.

У 2013 році дочка була оперована в Житомирській обласній дитячій клінічній лікарні по видаленню доброякісного утворення і після того потребує проходження періодичних курсів лікування, лабораторних досліджень, курсів оздоровлення та реабілітації.

У зв`язку із підозрою на важке захворювання, в період з 04.05.2021 року по 11.05.2021 року дочці було проведено ряд досліджень та обстежень, проведено хірургічне втручання, на які позивачем було витрачено 36927,66 гривень. Половину вказаної суми позивач просить стягнути з батька дитини.

Ухвалою від 26.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання із викликом (повідомленням) сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Позивачка до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Подав до суду відзив на позовну заяву разом із доказами, в якому проти задоволення позову заперечив в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 18.06.2004 по 14.03.2008 рік.

Від спільного проживання сторони мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , де батьками записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Радомишльського районного суду від 22.11.2007 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 08.10. 2007 року до повноліття дитини.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Лутівського старостинського округу Радомишльської міської ради № 240 від 26.05.2021 року.

Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Так, в матеріалах справи на підтвердження додаткових витрат позивачкою на дитину наявні виписка із медичної картки хворого №000001282 від 11.05.2021 року з якої вбачається, що ОСОБА_3 було проведено операцію по видаленню пухлини, Договір № 5992 про постачання послуг з охорони здоров`я від 11.05.2021 року та додаток №1 доданого Договору від 11.05.2021 року.

Квитанція про оплату позивачем лікування ОСОБА_3 на суму 7784, 36 (номер 0003 від 10.05.2021) за рахунком на оплату по замовленню № 11831 від 05.05.2021 та квитанція про оплату позивачем лікування ОСОБА_3 на суму 22672,20 (номер 0011 від 11.05.2021) за рахунком на оплату по замовленню № 12115 від 10.05.2021

Однак, витрати за квитанціями: № 0326955 від 08.05.2021 р, на суму 382,70 грн; № 0014 від 11.05.2021 на суму 63,20 грн; 0110099 від 13.05.2021 на суму 351,76 грн; № 34593 від 15.05.2021 на суму 22,53 грн.; № 11842 від 21.05.2021 на суму 275,30 грн; № 0328322від 18.05.2021 на суму 976,01 грн.; № 14824 від 11.05.2021 на суму 417,00 грн; № 23 від 11.05.2021 на суму 417,00 грн., не є належними доказами, оскільки зі змісту останніх не можливо встановити та підтвердити той факт, що ліки, пальне та харчування були придбані саме для дитини ОСОБА_3 .

Крім того, витрати на звичайне харчування не можуть бути визнані додатковими витратами, а витрати на придбання додаткових ліків саме для ОСОБА_3 позивачем не доведено, оскільки як вбачається з Договору № 5992 про постачання послуг з охорони здоров`я від 11.05.2021 року та додатку №1 доданого Договору від 11.05.2021 року (п.5 додатку) надання медичних послуг передбачає і медикаментозне забезпечення.

Таким чином, суд вважає доведеним понесені позивачем додаткові витрати на дитину в сумі 30456,56 грн., 50 відсотків якої становить 15228,28 гривень.

Також, при винесенні даного рішення суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 на даний час має єдиний дохід - пенсію, розмір якої становить 11000 за шість місяців (доказів, які б вказували зворотне позивачкою суду не надано).

Згідно наданих відповідачем копій документів вбачається, що останній з 2018 року не займається підприємницькою діяльністю, є особою з 3-ю групою інвалідності.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17.

В даному ж випадку позивачкою не доведено належними доказами того факту, що відповідач має додатковий дохід та має можливість сплатити додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 18463,83 грн. Також, суд враховує, що позивачкою не заявлялося клопотань про витребування таких доказів судом.

А тому, з урахуванням викладеного, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивачка та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, а також, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 3-ї групи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у сумі 14 000,00 гривень.

Також суд на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 180, 185 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 351-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця, АДРЕСА_4 - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , додаткові витрати на лікування неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 14 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Мельник