Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/482/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.10.2021смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючої судді - Єгорової Н.І.,

при секретареві - Маковецькій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, залі суду смт.Доманівка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостівської сільської об"єднаної територіальної громади Миколаївської області про визнання права власноті на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на те, що з березня 2008р. позивачка , разом зі своєю родиною, постійно проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Даний житловий будинок належав ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.02.2005року , зареєстроване в КП Вознесенське МБТІ.

Позивач разом з ОСОБА_2 мали намір укласти угоду купівлі-продажу будинку після приведення продавцем всіх правовстановлючючих документів до відповідності. ОСОБА_3 на підтвердження домовленості передала позивачці ключі від будинку, копії документів та дозволила в ньому проживати. Незабаром, не встигнувши привести документи у відповідність ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємці після смерті ОСОБА_2 з заявами до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав на житловий будинок не зверталися.

Увесь час позивачка відкрито та добросовістно володіє і користується вказаним житловим будинком. З 2008р. вона утримує житловий будинок, сплачує комунальні послуги, провела капітальний та поточні ремонти. На її ім"я був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок. Однак, оформити право власності на вказаний житловий будинок позивачка не має можливості ,так як відсутні будь які письмови угоди між нею та колишньою власницею будинку.

Враховуючи зазначене, позивачка звернулася з вказаними позовом до суду для захисту своїх прав.

Позивач у судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач - Мостівська ОТГ Миколаївської області у судове засідання надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечуть проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з 2008року в АДРЕСА_1 по теперішній час, про що свідчить довідка Мостівської сільської ради від 15.06.2021року ,№454.та копіями погосподарських книг за 2006-2021роки.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, №256663837, вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності -свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 24.02.2005року, видане виконавчим комітетом Мостівської сільської ради .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що власник будинку ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки Мостівської сільської ради Доманівського району №452 від 15.06.2021року, звернень з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 на спірний житловий будинок до сільської ради не надходило.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа 27.12.2016р. та видано свідоцтво про право на спадщину від 28.02.2017р.

Однак, відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 22.10.2021р. спірний житловий будинок зареєстрований на померлу ОСОБА_2 . Отже, спадкоємці отримали право на спадщину на інше майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 за винятком спірного житлового будинку.

Аналізуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що ОСОБА_1 відкрито та добросовісно володіє нерухомим майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , починаючи з 2008року , тобто більше 10 років.

В спірний житловий будинок ОСОБА_1 вселилась разом з родиною з дозволу власниці будинку , без оформлення будь-яких документів. ІНФОРМАЦІЯ_1 власниця будинку ОСОБА_2 померла.

Після смерті власниці будинку ОСОБА_1 продовжила проживати у зазначеному будинку по теперешній час.

На даний час будинок зареєстрований на померлу власницю, інших власників даного майна не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не пред"явив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п"ятнадцять років з часу спливу позовної давності.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності;

- у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Зважаючи на доведеність факту добросовісності, відкритості та безперервності володіння позивачем протягом 13 років нерухомим майном, відсутність письмових договірних зобов"язань та угод, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги про визнання за нею права власності на це майно за набувальною давністю .

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 264,265 , 295-300 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 68 кв.м, з господарськими спорудами, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н. І. Єгорова