Єдиний унікальний номер 243/3992/21
Номер провадження 22-ц/804/2762/21
Єдиний унікальний номер 243/3992/21 Головуючий у 1 інстанції Гончарова А.О.
Номер провадження 22-ц/804/2762/21 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Агєєва О.В.,

суддів: Хейло Я.В., Мірути О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/3992/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 серпня 2021 року ухваленого у складі судді Гончарової А.О., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця".

В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що 14.07.2017 року він був звільнений відповідачем з роботи за угодою сторін. На день звільнення позивача нарахована, але не виплачена йому заробітна плата з 01.02.2016 року по 14.07.2017 року становить 26719,73 грн. По теперішній час належні позивачу суми відповідачем не виплачені. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості із заробітної плати з 01.02.2016 року по 14.07.2017 року в розмірі 26719,73 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з 01.02.2016 року по 14.07.2017 року в розмірі 26 719 грн. 73 коп., з утриманням з цих сум податків й інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову задоволенні позову повністю.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем - Акціонерним товариством «Українська залізниця», оскільки майно ДП «Донецька залізниця» не ввійшло до статутного капіталу АТ «Українська залізниця» та відповідач не став правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території. Враховуючи, що процедура реорганізації цих підприємств та передача їх прав та обов`язків призупинена до завершення проведення антитерористичної операції на території України, АТ «Українська залізниця» не є належним відповідачем, який має виконати обов`язок щодо виплати заборгованості із заробітної плати позивача.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача позивачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду у квітні 2021 року.

Відповідно до статті 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року встановлено у розмірі 2 270 гривень.

Визначена позивачем у позові ціна позову складає 26 719,73 грн., менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача АТ "Укрзалізниця" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскаржуване відповідачем рішення зазначеним вимогам процесуального закону у повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до АТ «Українська залізниця».

Наказом (розпорядженням) № 108/НОР-ос від 14.07.2017 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 було звільнено 14.07.2017 року з Дебальцевського загону воєнізованої охорони Державного підприємства «Донецька залізниця» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до довідки Дебальцевського загону воєнізованої охорони Державного підприємства «Донецька залізниця» від 20.09.2017 року ОСОБА_1 дійсно працював у Дебальцевському загоні воєнізованої охорони Державного підприємства «Донецька залізниця» з 01.12.2015 року по 14.07.2017 року. Заборгованість по заробітній платі з лютого 2016 року і на дату звільнення складає 26719,73 гривень.

Також суд першої інстанції прийняв до уваги відомості, які містяться в матеріалах справи про застраховану особу ОСОБА_1 , наданих органом Пенсійного фонду України на виконання ухвали суду про витребування доказів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових правовідносинах, за що йому мала бути нарахована та виплачена заробітна плата. Розмір заявленої позивачем до стягнення суми невиплаченої йому заробітної плати відповідач не спростував, не надав докази того, що ці відомості є недостовірними, у зв`язку з чим суд першої інстанції повністю погодився з довідками, наданими позивачем про наявну заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2016 року по липень 2017 року, та дійшов висновку, що конституційне право позивача на одержання винагороди за працю має бути захищено - позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заробітної плати за період з лютого 2016 року по липень 2017 року у розмірі 26719,73 гривень підлягають задоволенню.

Однак рішення суду у повній мірі не відповідає обставинами справи, з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року №938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Постановою Кабінету Міністрів України № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено наступні етапи проведення реорганізації: 1) інвентаризація майна юридичних осіб, які підлягають злиттю, та складення передавального акта, 2) затвердження статуту нової юридичної особи (АТ «Укрзалізниця»), 3) державна реєстрація АТ «Укрзалізниця»; 4) припинення державних підприємств залізничного транспорту.

Також КМУ своєю постановою від 2 вересня 2015 року за № 735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.

При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво, при якому все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Враховуючи, що відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця».

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з приводу того, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем, який мав виконати обов`язок щодо виплати заборгованості із заробітної плати позивача, оскільки згідно зі статутом, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 735, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Донецька залізниця».

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача щодо неналежності відповідача по справі не заслуговують на увагу.

Колегія суддів погоджується з тим, що позивачем по справі доведений факт перебування у трудових відносинах з відповідачем по справі.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати заявлені позивачем ОСОБА_1 за період з лютого 2016 року по липень 2017 року.

Відповідно до копії довідки ДП «Українська залізниця» від 20 вересня 2017 року № 308 про заборгованість по заробітній платі, заборгованість по заробітній платі з лютого 2016 року і на дату звільнення склала 26 719,73 грн., у тому числі: за 2016 р. у лютому 3156,92 грн., березень 4052,32 грн., квітень 3177,01 грн., травень 3149,07 грн., червень 2806,39 грн., липень 5042,44 грн., серпень 1164,95 грн., вересень 966,53 грн., з жовтня 2016 року по червень 2017 року 0,00грн., у липні 2017 року 3204,10грн.(а.с.18).

Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Так, на підтвердження заборгованості АТ «Укрзалізниця» позивачем по справі ОСОБА_1 надана копія довідки ДП «Українська залізниця» від 20 вересня 2017 року № 308, в якій зазначено, що заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2016 року і на дату звільнення склала 26 719,73 грн. (а.с. 18).

Проте, суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги надану позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог копію довідки з печаткою та штампом ДП «Донецька залізниця» як належний доказ, оскільки постановою КМУ від 2 вересня 2015 року за № 735 був затверджений Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство стало правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, тобто станом на день видачі довідки від 20 вересня 2017 року правонаступником ДП «Українська залізниця» було ПАТ «Українська залізниця».

Що стосується посадової особи, яка підписала вказану довідку, то матеріали справи не містять документів на підтвердження її повноважень на підписання та видачу довідок або інших документів бухгалтерського обліку.

Разом з тим колегія суддів приймає як доказ на підтвердження нарахування позивачу заробітної плати березень-травень 2016 року (в межах періоду вказаного в позові) в розмірі 17903,11 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб, наданого на вимогу суду органом ПФУ. Так з даної інформації вбачається, що ОСОБА_1 нарахована заробітна плата у 2016 році: за лютий 5120,09, березень 4990,95; квітень 3912,98; травень 3879,09. Страхувальником позивача є Дебальцівський загін воєнізованої охорони ДП «Донецька залізниця» (а.с.51).

Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідачем в суді не доведено, що позивач фактично отримав вказані суми заробітної плати за лютий-травень 2016 року від роботодавця, тому саме заборгованість в розмірі 17903,11 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, рішення суду щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. також підлягає зміні.

Згідно п/п 1 пункту 1 частини другої, частини першої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року, в якому позивач звернувся до суду, встановлено у розмірі 2 270 гривень.

Отже, з позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 26719 грн. 73 коп. підлягав сплаті судовий збір у розмірі 908 грн. (26719,73 х 1%, але не менше 2 270 х 0,4).

Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційним судом позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольняються у розмірі 17903 грн. 11 коп., що складає 67,00 % (17903,11 х 100) : 26719,73) від заявлених позивачем вимог.

З огляду на вказане, з відповідача АТ «Укрзалізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 608 грн. 36 коп. ((908 х 67,00) : 100).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, відповідачу за рахунок держави підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 449 грн. 46 коп. (1362 - (608,36 х 150%).

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову у якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 серпня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 серпня 2021 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та судових витрат змінити.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (; юридична адреса: 03680, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця (Тверська), будинок 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 17903 (сімнадцять тисяч дев`ятсот три) гривні 11 коп. з яких заборгованість за: лютий 2016 року 5120 грн. 09 коп., за березень 2016 року 4990 грн. 95 коп., за квітень 2016 року 3912 грн. 98 коп., за травень 2016 року 3879грн. 09 коп.

Зобов`язати акціонерне товариство "Українська залізниця" при виплаті ОСОБА_1 доходів у сумі 17903 грн. 11 коп. утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

В частині стягнення заборгованості по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць рішення допустити до негайного виконання.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь держави судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді першої інстанції, в розмірі 608 (шістсот вісім) грн. 36 коп.

Компенсувати акціонерному товариству "Українська залізниця" за рахунок держави витрати по сплаті судового збору, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 449 (чотириста сорок дев`ять) грн. 46 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2021 року.

Судді: