Справа № 461/8389/20 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1937/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.,

за участі секретаря: Бадівської О.О.,

з участю представника АТ «Кредобанк» - Михайлової Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , треті особи, без самостійних вимог: Управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації про зняття з реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Кредобанк».

В апеляційній скарзі посилається на те, що частина 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Зазначає, що враховуючи, що спірна квартира перебуває в іпотеці АТ «Кредобанк» на підставі відповідного договору іпотеки та придбана за рахунок кредитних коштів, повернення яких забезпечене іпотекою, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, чим фактично порушив право позивача на судовий захист свого порушеного права.

Також посилається на те, що відповідачем було допущено порушення умов Договору іпотеки, оскільки проведено реєстрацію місця проживання в предметі іпотеки малолітніх осіб без погодження з боку іпотекодержателя вказаного майна.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ «Кредобанк» - Михайлової Ю.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 26 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №549, згідно якому Позичальнику надано кредит в розмірі 220 000 грн.

Кредит надавався на умовах сплати 15% річних з терміном погашення до 23 вересня 2033 року.

За умовами кредитного договору кредит видавався Позичальнику для придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В забезпечення зобов`язань по даному Кредитному договору між Публічним Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір від 26 вересня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О. А. за реєстровим №8514, згідно умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно: двохкімнатна квартира, загальною площею 45,9 (сорок п`ять цілих дев`ять десятих) кв. м., житловою площею 30,3 (тридцять цілих три десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимоги-повідомлення №1100039 від 12 травня 2020 року АТ «Кредобанк» вимагав від ОСОБА_1 виконати порушене основне зобов`язання, а саме: сплатити заборгованість за кредитним договором №549 від 26 вересня 2013 року за тілом кредиту та нарахованими відсотками в розмірі 431 549,79 грн.

24 травня 2018 року Галицьким районним судом міста Львова ухвалено рішення у справі №443/1624/16-ц за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого, позов задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №549 від 26 вересня 2013 року в розмірі 231816,96 грн., яка включає в себе 208155, 67 грн. сума кредиту; 21045, 49 грн. прострочені відсотки та 2615, 80 грн. пеня, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1738,62 грн. із ОСОБА_1 та 1738,62 грн. із ОСОБА_3 .

На підставі вищезазначеного рішення суду, 01 серпня 2018 року Галицьким районним судом міста Львова видано виконавчий лист у справі №443/1624/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості та виконавчий лист у справі №443/1624/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості.

25 березня 2020 року було пред`явлено вказаний виконавчий лист Приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Шопінській Юлії Андріївні, яка відкрила виконавче провадження по його виконанню №61661144, щодо примусового виконання виконавчого листа №443/1624/16-ц, виданого Галицьким районним судом міста Львова 01 серпня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором №549 від 26 вересня 2013 року.

Виконавче провадження, на час подання даного позову, актуальне та не завершене.

18 травня 2020 року Приватним виконавцем Виконавчого округу Львівської області Шелінською Юлією Андріївною, винесено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої описано та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки ЛКП «Княже місто» №814 від 09 квітня 2020 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до відповіді Галицької районної адміністрації за вих. № 260001-вих-47270 від 24 червня 2020 року прийнято рішення про відмову у задоволенні вимоги приватного виконавця виконавчого округу Львівській області Шелінській Ю.А. від 17 червня 2020 року за №2802, у наданні дозволу на відчуження квартири АДРЕСА_2 .

25 травня 2020 року за вих. № Іг020о(1100039) Акціонерним товариством «Кредобанк» було направлено до Галицької районної адміністрації та Головного управління ДМС у Львівській області скарги щодо реєстрації місця проживання осіб (скасування реєстрації місця проживання).

На вище зазначену скаргу Акціонерному товариству «Кредобанк» надійшла відповідь від Галицької районної адміністрації вих. № 31-вих-43291 від 10 червня 2020 року, що підстави для скасування реєстрації місця проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 у Галицької районної адміністрації відсутні.

02 липня 2020 року Акціонерному товариству «Кредобанк» надійшла відповідь від Головного управління ДМС України у Львівській області, згідно якої скаргу позивача задоволено не було з одночасним інформуванням, що наведені у зверненні факти належать до цивільно-правових відносин і відповідно до ст. 191 Житлового кодексу України вирішуються в судовому порядку.

На даний час заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 549 від 26 вересня 2013 року не сплачена.

Вирішення питання про зняття з реєстрації є нерозривно пов`язаним з правом на проживання в відповідному приміщенні.

Відповідно до пункту 4.1.4. договору іпотеки від 26 вересня 2013 року відповідач зобов`язався не відчужувати предмет іпотеки, не поселяти і не реєструвати інших осіб без попередньо отриманої на те письмової згоди іпотекодержателя.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Однак матеріали справи не містять даних про те, що Банк звертався з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , тому позовні вимоги про зняття відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також їхніх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є передчасними.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності реєстрації дітей у спірній квартирі, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що набули права користування цим житлом як члени сім`ї власника, відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігають це право протягом часу перебування будинковолодіння в іпотеці.

Звертаючись з позовом про зняття з реєстрації трьох малолітніх дітей, позивач не зазначив куди їх слід зареєструвати у даному випадку.

Крім цього, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні такого.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задовлення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Левик Я.А.

Шандра М.М.