Справа № 131/1202/21
Провадження № 2/131/572/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2021м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Балтака Д.О., розглянувши в м. Іллінці матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди

встановив:

27 жовтня 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтований тим, що 11 жовтня 2021 р. о 17 год. 18 хв. на перехресті вул. Незалежності та вул. Європейська у м. Іллінці Вінницького району Вінницької області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Chevrolet Aveo державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 та автомобіля марки МАN державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом марки Wisbech bulk державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням відповідача ОСОБА_2 . У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 вважає, що винним у вчиненні даної дорожньо-транспортна пригода є ОСОБА_2 позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2021 р. зазначена позовна заява залишена без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

01 листопада 2021 р. до суду позивачем поданий супровідний лист із доказами усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Ознайомившись із змістом вказаної позовною заявою та доданими матеріалами, суд вважає, що у даному випадку у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

У змісті статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Важливість визначення юрисдикції підтверджується, як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Змістом частини 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У відповідності до пункту 2 постанови ВССУ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, змістом частини 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно пункту 4 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, Верховним Судом.

Як встановлено судом, у провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває справа про адміністративне правопорушення № 131/1191/21 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 242386 від 11 жовтня 2021 р., у відповідності до змісту якого 11 жовтня 2021 р. о 17 год. 18 хв. у м. Іллінці вул. Європейська останній керував автомобілем марки МАN державний номерний знак НОМЕР_2 перед поворотом праворуч по вул. Європейській не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення із транспортним засобом марки Chevrolet Aveo державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , що рухався у попутному напрямку та скоїв ДТП, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальним збитком.

Крім того, у провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває справа про адміністративне правопорушення № 131/1192/21 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 242481 від 11 жовтня 2021 р., у відповідності до змісту якого 11 жовтня 2021 р. о 17 год. 18 хв. у м. Іллінці вул. Європейська останній керував автомобілем марки Chevrolet Aveo державний номерний знак НОМЕР_1 перед поворотом праворуч на вул. Європейську не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем марки МАN державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом марки Wisbech bulk державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Отже, наявність або відсутність вини позивача та відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди буде встановлюватись судом в порядку встановленому Кодексом України про адміністративне правопорушення в процесі судового розгляду провадження у справах про адміністративні правопорушення за №№ 131/1191/21 та 131/1191/22, в урахуванням змісту протоколів про адміністративне правопорушення та долучених до них письмових доказів та відеоматеріалів, а також пояснень осіб наданих у судовому засіданні.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в справі про адміністративне пропущення , чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим.

Аналогічні за своїм змістом правові висновки наведені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 р. у справі № 808/3230/17 (провадження № 11-1328апп18) та від 30 червня 2020 р. у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що даний позов про визнання особи винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки чинним законодавством визначений інший порядок його розгляду, який віднесений до компетенції провадження в справах про адміністративні правопорушення за правилами визначеними Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Також, судом враховується і те, що відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2016 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У своїх оцінках суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити.

При цьому, суд з урахуванням приписів частини 5 статті 186 ЦПК України вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що питання наявності/відсутності вини особи у вчиненні вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди належить до юрисдикції Іллінецького районного суду Вінницької області та підлягає розгляду в порядку провадження у справі про адміністративне правопорушення за правилами встановленими КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 186, 259, 260, 261, 263 ЦПК України, постановою ВССУ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суд -

постановив:

У відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала суду про відмову у відкриття провадження може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали.

Суддя: