Номер провадження: 22-ц/813/5381/21
Головуючий у першій інстанції Погрібний С.О.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Представника відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 червня 2017 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення об`єкта нерухомого майна у власність, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст пощовних вимог

26.10.2016 року позивач звернулася із уточненими позовними вимогами та просила суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30654403 від 27.07.2016 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м. Київ, Щелковим Денисом Миколайовичем про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-колект» об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 на підставі іпотечного договору, посвідченого 03.08.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., за реєстровим №21119;

-повернути (витребувати) об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 ;

-зареєструвати (відновити реєстрації) права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою О.Д. 03.08.2006 року, за реєстровим №2111, в реєстрі речових прав на нерухоме майно №15602288 та №15602273;

-стягнути з ТОВ «Кей-колект» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та нею - ОСОБА_2 , 03.08.2006 року укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позивачу надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 197 000,0 доларів США.

В порядку забезпечення виконання взятих на себе грошових зобов`язань, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 03.08.2006 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., за реєстровим №21119.

13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-колект» укладено договір факторингу №2, відповідно до умов якого до ТОВ «Кей-колект» перейшли права вимоги за названим кредитним договором та усіма договорами забезпечення.

20.10.2016 року, ОСОБА_2 стало відомо, що з 22.07.2016 року ТОВ «Кей-колект» є власником квартири АДРЕСА_1 , що була предметом іпотеки згідно з іпотечним договором у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб шляхом оформлення права власності за іпотекодержателем у якості виконання зобов`язань за кредитним договором. Не погоджуючись із такими діями нового кредитора та іпотекодержателя, позивач звернулась до суду з вказаним позовом із названими позовними вимогами.

21 листопада 2016 року представник відповідача надав відзив у якому просив відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на вимоги ст.36 Закону України «Про іпотеку» та на те, що право власності набуто ними у позасудовий спосіб,відповідно до застереження, що міститься в іпотечному договорі( а.с.43-44 т.1).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2017 року

позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення об`єкта нерухомого майна у власність задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності 15602255 від 22.07.2016 року 17:10:12, за яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» зареєстровано право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Повернуто у власність ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто в рівних частках з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 890,0 гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Встановлено порядок виконання рішення суду, вказавши, що це рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 й поновлення відомостей щодо встановлених іпотечним договором від 3 серпня 2006 року, що укладений між ОСОБА_2 й АКіБ «УкрСиббанк», обтяжень й заборон на відчуження цієї квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що відповідачі не виконали вимог п.5.1 іпотечного договору про належне вручення іпотекодавцю листа-застереження, як наслідок реєстрації права власності у звязку із переходом права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Ухвалою Приморського районного суду м. одеси від 06 вересня 2018 року заяву ТОВ «Кей-Колект» про перегляд заочного рішення від 13 червня 2017 року залишено без задоволення( т.2 а.с.37-40).

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттям рішення про відмову в задоволені позовних вимог,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що їм не була направлена уточнена позовна заява та суд безпідставно розглянув справу в порядку заочного рішення так як вони надавали свої пояснення та висловлювали свою позицію і ставлення до позовних вимогах. Крім того посилається на неналежне сповіщення про час та місце судового розгляду.

Одночасно посилаються на безпідставність позовних вимог,посилаючись на те, що право власності у позасудовому порядку набуто на законних підставах, а за нормами ст.35 Закону України «Про іпотеку» покладено обовязок лише направлення листа-застереження та факт неотримання боржником вимоги про усунення порушень є ухиленням від своїх зобовязань.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Денис Михайлович не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін,що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшов наступного.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 03.08.2006 року укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до п.1.1. умов якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 197 000,0 тисяч доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку й на умовах, визначених в цьому договорі. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 994 850,0 гривень за курсом НБУ на день укладення договору.

Відповідно до п. 1.2.1., 1.2.2 зазначеного договору надання кредиту здійснюється у термін 252 місяця та позичальник зобов`язаний у будь-якому випадку повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 03.08.2027 року. Згідно з п.2.1., 2.2. договору в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором банком приймається в заставу нерухомості п`ятикімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, кредит також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України.

Відповідно до умов іпотечного договору від 03.08.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , зокрема, п. 1.1., 1.4., 1.5., іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що є у власності іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2006 року, укладеного між Відділенням «Зі Американ Джуіш Джойнт Дістріб`юшн Коміті, Інк» в Україні та ОСОБА_2 .

Відповідно до розділу 5 п.5.3. Іпотечного договору у разі законодавчої можливості при застосуванні передачі Предмету іпотеки у власність Іпротекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекодержателя( абз.2 ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення,про яке йдеться в п.5.1 цього іпотечного договору, в порядку,передбаченому чинним законодавством.( а.с. 18-20 т.1).

Як слідує зі свідоцтва від 14.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 23.09.2015 року цим приватним нотаріусом передано Якубовій І.В. заяву про вимогу було передана цінним рекомендованим листом із описом вкладення та зворотнім повідомленням через Державне підприємство «УКРПОШТА» та повернуто за закінченням зберігання 03.11.2015 року( а.с.45 т.1).

Судова колегія вважає, що повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист, а тому не вважається, що ОСОБА_2 отримала таке повідомлення та відповідачем було виконано п.5.3 умов іпотечного договору.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №87118228 від 15.05.2017 року 22.07.2016 року право власності на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем за відповідачем ТОВ «Кей-колект» на підставі іпотечного договору, серія та номер: 2119, виданого 03.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Ю.Д.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності, речові права, похідні від права власності, право власності на об`єкт незавершеного будівництва, заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 цього Закону державними реєстраторами можуть бути нотаріуси.

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (частина 3 статті 10 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав може проводитися на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Пунктом 40 цього Порядку визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Згідно з пунктом 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Таким чином, обов`язковою умовою для проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, що перебуває в іпотеці, є подання заявником документу, що підтверджує перехід права власності на предмет іпотеки, в тому числі факту виконання відповідних умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість переходу права власності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до змісту договору іпотеки, укладеного 3 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцями будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства (пункт 4.1 договору іпотеки).

Згідно з пунктом 4.2 укладеного договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору, зокрема на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку» (пункт 4.6 договору). Так, згідно з пунктом 5.1 зазначеного договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьрому п. 5.3 передбачено набуття права власності в позасудовий спосіб з моменту отримання повідомлення про застосування застереження.

Аналіз наведених положень укладеного між сторонами договору іпотеки свідчить про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання виключно за умови встановлення факту неналежного виконання боржниками своїх обов`язків з своєчасного й належного повернення кредитних коштів й одночасного обов`язкового отримання повідомлення іпотекодавця про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи, що суду не представлено доказів отримання належного вручення вказаного листа ОСОБА_2 , а потернення такого листа « за закінченням належного повідомлення» не є належним отриманням такого повіждомлення судова колегія приходить ждо висновку, що ця умова застосування іпотечного застереження виконана належним чином не була та як вказаний рекомендований лист повернуто зворотнім повідомленням через Державне підприємство «Укрпошта» за закінченням терміну зберігання 03.11.2015 року, тобто без належного вручення.

Судова колегія констатує, що доводи відповідачів про виконання вимог п. 5.1 іпотечного договору про належне вручення іпотекодавцю листа-застереження й, як наслідок, реєстрацію права власності у зв`язку із переходом до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме

майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення

відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно дозаконодавства (за наявності таких прав). Постанова КГС ВС від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19/

Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну

реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну

реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13). Втім, задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання кредитного зобов`язання.

При цьому, суду не представлено належних й допустимих доказів ухилення боржників від такого виконання/невиконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 31 серпня 2010 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у тому числі, й заборгованість за основною сумою кредиту.

Враховуючи наведене, запобігаючи подвійному стягненню суми боргу за основною сумою кредиту, судова колегія вважає, що обраний спосіб позасудового врегулювання спору між сторонами здійснено без дотримання належних правил й положень, а рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності 15602255 від 22.07.2016 року 17:10:12, яким за ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано право власності на предмет іпотеки, є протиправним й таким, що належить скасувати.

Скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію має своїм правовим наслідком припинення існування будь-яких прав у відповідача на спірне майно.

Відповідно, підлягає поновленню статус позивача як власника спірного майна, якому має бути повернуто відповідний статус за відомостями державного реєстру.

У зв`язку із зазначеним, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність встановвити , що це рішення суду є правовстановлюючими документом на нерухоме майно та є підставою для відновлення (здійснення) державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , й поновлення відомостей щодо встановлених іпотечним договором від 3 серпня 2006 року, що укладений між ОСОБА_2 й АКіБ «УкрСиббанк», заборон на відчуження цієї квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Додатково суд має констатувати, що інші заявлені вимоги не мають окремого правового сенсу, такі способи захисту цивільних прав як витребування майна з чужого володіння, скасування номера реєстрації та реєстрація права власності не передбачено чинним законодавством в статусі способів захисту тих цивільних прав, щодо охорони яких виник цей спір.

Відтак, у апеляційного суду немає підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело б до необґрунтованого задоволення позову по суті.

В частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо розгляду справи з належним повідомленням відповідача про час і місце розгляду справи доводи апеляції заслуговують на увагу.

З матеріалів справи випливає, що уточнена позовна заява від 23.05.2017 року відповідачем отримана 29.05.2017 року( а.с.147 т.2).

Відповіда брав участь у попередніх судових засіданнях, йому роз`яснювали права та обов`язки, він висловлював свою думку і ставлення до позовних вимог.

Відповідача не було повідомлено про час і місце розгляду справи з дотриманням вимог ст. 74 ч.ч. 1, 3, 4, ст. 76 ч.ч. 1, 2, 3, 8 ЦПК України в редакції, що була чинною на час винесення заочного судового рішення, тоді як таке повідомлення було умовою заочного розгляду справи відповідно до ст. 224 ч. 1 цієї редакції Кодексу.

Апеляційний суд зобов`язаний скасувати рішення з ухваленням нового рішення в разі розгляду справи судом за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України апеляцію відповідача слід задовольнити частково, рішення суду, яке є правильним по суті, справедливим та ухваленим із додержанням норм матеріального права, скасувати через порушення судом норм процесуального права, позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення об`єкта нерухомого майна у власність, задовольнити частково.

Питання про судові витрати слід вирішити за правилами ст. 141 ч.ч. 1, 2 ЦПК України відповідно до результату розгляду справи, оскільки сплачений позивачем судовий збір в розмірі 6 890 грн підтверджено документально.

Керуючись ст. 367,368,374,376 ,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13 червня 2017 року скасувати та прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, повернення об`єкта нерухомого майна у власність, задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності 15602255 від 22.07.2016 року 17:10:12, за яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» зареєстровано право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

В решті позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»( м. Київ, вул.Межигірська,22) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) понесений судовий збір у розмірі 6 890 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 05.10.2021 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда

Т.В.Цюра