Провадження № 22-ц/811/2102/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м.Львів

Справа № 463/12312/20

Провадження № 22ц/811/2102/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» на рішення Личаківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 30 березня 2021 року у складі судді Мармаша В.Я., у справі за позовом АТ «ОКСІ БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій та пені за порушення умов кредитного договору,-

встановив:

21 грудня 2020 року позивач звернувся з цим позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь 411706,93 грн. штрафних санкцій та пені за кредитним договором № 201/09/1 за порушення умов цього договору (п. 3.3.7 і п. 3.3.12). В обґрунтування позову посилається на те, що 17 липня 2009 року між сторонами укладено кредитний договір 201/09/01, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 176 279 доларів США. У забезпечення виконання своїх зобов`язань ОСОБА_3 передав банку в іпотеку квартиру загальною площею 112,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору іпотеки від 7 серпня 2009 року, іпотекою забезпечується виконання зобов`язань за кредитним договором стосовно повернення основної суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі («основне зобов`язання»). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язувався належним чином сплачувати чергові страхові платежі, передбачені договорами страхування. Вказує, що щорічно, не пізніше 20 календарних днів до закінчення визначеного в договорах страхування періоду страхування надавати банку оригінали платіжних документів, що будуть свідчити про сплату страхових платежів на наступний період страхування, який не може бути меншим 1 календарного року; щорічно не пізніше, ніж за 2 тижні до настання дати річниці отримання кредиту, надавати банку письмову інформацію про свої доходи за останні 6 місяців. Однак страхових платежів за 2019 рік ОСОБА_3 не сплатив, у 2019 році довідку про свої доходи за останні 6 місяців не надав. Зазначає, що за попередні роки відповідач надавав позивачу договори добровільного страхування предмета іпотеки, відповідно виконував умови кредитного договору належним чином, а за 2019 рік такого договору страхування не надав, за що нараховано штраф. Згідно із п. 4.4 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених пунктами 3.3.7 і 3.3.12, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 відсотків від суми кредиту. Стверджує, що таким чином, 5 % від суми кредиту (від 169 000 доларів США) становлять 8 450 доларів США, що станом на 20 грудня 2019 року становило 197 510,74 грн., за порушення п.3.3.7 договору, а також 197 510,74 грн. за порушення п. 3.3.12 договору. Пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків становить 16 685,45 грн. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 за штрафними санкціями та пенею в межах строків позовної давності станом на 20 грудня 2019 року перед позивачем становить 411 706,93 грн. Вказує, що оскільки штрафні санкції також становлять основне зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, іпотечна заборона буде знята банком після сплати відповідачем нарахованих штрафних санкцій за порушення зобов`язання. Зазначає, що він (позивач) 7 лютого 2020 року надіслав відповідачу довідку про наявність заборгованості із зазначенням, за які порушення умов договору (п.п. 3.3.7, 3.3.12) нараховані ці санкції. Доказів виконання умов кредитного договору, а саме надання довідки про доходи за останні 6 місяців у 2019 році, а також про надання полісу страхування предмета іпотеки на 2019 рік позивачем не надано. Просить позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2021 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржує позивач. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 17 липня 2009 року між сторонами укладено кредитний договір 201/09/01, згідно з яким банк надав позичальнику 176 279 доларів США кредиту. У забезпечення виконання своїх зобов`язань ОСОБА_3 передав банку в іпотеку квартиру загальною площею 112,6 м.кв, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов цього договору позичальник зобов`язаний: належним чином сплачувати чергові страхові платежі, передбачені договорами страхування (п. 3.3.7 ); щорічно, не пізніше 20 календарних днів до закінчення визначеного в договорах страхування періоду страхування надавати банку оригінали платіжних документів, що будуть свідчити про сплату страхових платежів на наступний період страхування, який не може бути меншим 1 календарного року; п. 3.3.12 - щорічно не пізніше, ніж за 2 тижні до настання дати річниці отримання кредиту, надавати банку письмову інформацію про свої доходи за останні 6 місяців. Згідно із п. 4.4 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, в тому числі передбачених пунктами 3.3.7 і 3.3.12, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 % від суми кредиту.

6 грудня 2019 року ОСОБА_3 були сплачені кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема, за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Ця обставина не заперечується відповідачем.

Відповідно до пункту 2.5.5 кредитного договору договором було встановлено таку черговість погашення зобов`язань: в першу чергу погашається неустойка за користування кредитом, а в останню чергу здійснюється погашення суми кредиту по графіку та дострокове погашення суми кредиту. Таким чином, за наявності будь-якої заборгованості за вказаним кредитним договором при сплаті ОСОБА_3 коштів позивачу 6 грудня 2019 року банк повинен був зарахував вказані кошти на сплату штрафних санкцій, а решту суми зарахувати як повернення кредиту. Відтак, за відповідачем числилась би заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.

Згідно зі ст. 67-1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та п. 7 розділу II Положення про Кредитний реєстр Національного банку України від 4 травня 2018 року №50, банки/Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язані передавати/оновлювати інформацію до Кредитного реєстру про кредитні операції боржників щомісяця.

З відповіді Національного банку України від 6 березня 2020 року вбачається, що станом на 4 березня 2020 року у Кредитному реєстрі Національного банку України відсутня інформація щодо кредитної заборгованості ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перед банками України.

Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, прийшов до висновку, що єнедоведеним сам факт нарахування відповідачу штрафних санкцій, які є предметом спору. Недоведеними є підстави такого нарахування, оскільки відповідачем, зокрема, надано суду договір добровільного страхування майна від 11 лютого 2019 року серії МЗ за № 005/681/352.

Разом з тим, докази про виконання позичальником умов договору щодо виконання п. 3.3.12 кредитного договору згідно з яким відповідач повинен був не пізніше, ніж за два тижні до настання дати річниці отримання кредиту надавати банку письмову інформацію про свої доходи за останні 6 місяців. Кредит був наданий банком 17 липня 2009 року. Надати банку письмову інформацію про свої доходи відповідач повинен був не пізніше 3 липня 2019 року. Позовна давність в один рік за цією вимогою закінчилась 3 липня 2020 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 3.3.7 кредитного договору відповідач повинен був не пізніше 20 календарних днів до закінчення визначеного в договорах страхування періоду страхування надавати банку оригінали платіжних документів, що будуть свідчити про сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування.

З договору добровільного страхування майна від 30 січня 2018 року вбачається, що період страхування за цим договором визначений до 14 лютого 2019 року. Відповідач повинен був надати позивачу оригінали платіжних документів не пізніше 26 січня 2019 року. Позовна давність в один рік за цією вимогою закінчилась 26 січня 2020 року.

У відповідності до п. 3.3.12 кредитного договору відповідач повинен був не пізніше, ніж за два тижні до настання дати річниці отримання кредиту надавати банку письмову інформацію про свої доходи за останні 6 місяців. Кредит був наданий банком 17 липня 2009 року. Надати банку письмову інформацію про свої доходи відповідач повинен був не пізніше 3 липня 2019 року. Позовна давність в один рік за цією вимогою закінчилась 3 липня 2020 року.

Відповідач заявив про застосування позовної давності.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОКСІ БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 12 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді