Дата документу 25.10.2021
Справа № 937/9641/21
Провадження № 2/937/4049/21
25 жовтня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді - Редько О.В.,
за участі секретаря судового засідання - Овечкіної Т.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності,
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач, ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 народився брат позивача ОСОБА_2 . Батьки позивача сумісно з братом, мешкаючи в трикімнатній житловій квартирі АДРЕСА_1 , 08.02.1999 р. отримали від «Мелітопольжилсервіс» Свідоцтво на право власності на житло, здійснивши приватизацію. В вересні 2006 р., помер батько позивача, ОСОБА_5 . Його 1/3 частину квартири успадкували ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . На прохання брата ОСОБА_2 , позивач допомагала йому у догляді дядька ОСОБА_6 , 1947 р.н. який мешкав по АДРЕСА_2 . В липні 2018 р. ОСОБА_6 нотаріально посвідчив заповіт на ОСОБА_2 , який пообіцяв після смерті реалізувати будинок та поділити кошти. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , помер. 13.05.2019 р. ОСОБА_2 оформив в нотаріальній конторі свідоцтво на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_2 . В жовтня 2019 р. у ОСОБА_2 виникли по роботі певні складності, йому потрібні були терміново грошові кошти. На початку 2020 р. ОСОБА_2 дійшов висновку про необхідність реалізації своєї Ѕ частини квартири по АДРЕСА_3 , та будинку, з урахуванням передачі половини вартості позивачу.
ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак від представника позивача - адвоката Дуди С.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просять їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення по справі не заперечує.
За таких обставин суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
ОСОБА_4 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується долученою копією Свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданим Приазовською селищною радою Запорізької області 03.07.1969 р., актовий запис №11. Батьками позивача є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ./а.с.7/
01.11.1986 р. відбулась зміна прізвища позивача на « ОСОБА_7 », в зв`язку з вступом в шлюб з ОСОБА_8 . З яким шлюб на теперішній час розірвано, але прізвище залишилось./а.с.8/
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився брат позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується долученою копією паспорту./а.с.9/
Батьки сумісно з братом позивача, мешкаючи в трикімнатній житловій квартирі АДРЕСА_1 , 08.02.1999 р. отримали від «Мелітопольжилсервіс» Свідоцтво на право власності на житло, здійснивши приватизацію. Що підтверджується долученою копією./а.с.12/
В вересні 2006 р., помер батько сторін по справі - ОСОБА_5 . Його 1/3 частину квартири успадкували відповідач та ОСОБА_3 та оформили нотаріально посвідчені Державною міською нотаріальною конторою Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2007 р., з відповідною реєстрацією в КП «Мелітопольське МБТІ»./а.с.13-16/
На прохання ОСОБА_2 , позивач допомагала йому у догляді дядька ОСОБА_6 , 1947 р.н. який мешкав по АДРЕСА_2 . В липні 2018 р. ОСОБА_6 нотаріально посвідчив заповіт на ОСОБА_2 , який пообіцяв після смерті реалізувати будинок та поділити кошти.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , помер. А 13.05.2019 р. відповідач оформив в нотаріальній конторі Свідоцтво на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_2 . Що підтверджується долученими копіями Свідоцтва та Витягу від 14.05.2019 р. про реєстрацію об`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно./а.с.17-18/
02.02.2020 р., позивач та відповідач, склали письмовий Договір купівлі-продажу 1/2 частині житлової квартири АДРЕСА_1 ./а.с.26-27/
ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Спірний договір був підписаний сторонами 15 грудня 1998 року, а тому застосуванню при вирішенні вказаного спору підлягають норми ЦК Української РСР.
Відповідно до ст. 41 ЦК Української РСР в редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності , мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу будинку, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволеній чинним законодавством України в 1998 році.
Відповідно до ст.128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Як передбачено ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Дослідивши надані письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.11, 12, 13, 81, 228-229, 258-260, 265, 268, 273, 280, 352-355 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.
Визнати право власності на вказані частину квартири та житловий будинок за позивачем ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом України.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_5 .
СУДДЯ: О.В.Редько