Справа № 438/1370/21
Провадження № 2/438/380/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 жовтня 2021 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши в м. Бориславі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алурія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алурія» (далі ТОВ «ФК «Алурія») подав до суду позовну заяву, в якій зазначив, що 27 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» та відповідачем укладено договір позики № -741732 на умовах строковості, поворотності, платності, за яким відповідач отримала позику в сумі 10 000 грн. Загальна сума здорожчання позики за весь період становить 13218 грн, позика повинна була бути повернута до 26.05.2020. 15 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Алурія» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 2020-09-3А, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» передала ТОВ «Фінансова компанія «Алурія» усі права вимоги за грошовим зобов`язанням, що виникло з договору позики № -741732 від 27 квітня 2020 року. Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Алурія» зайняла місце кредитора у зобов`язанні, що виникло внаслідок укладення відповідачем вищевказаного договору позики. Відповідно до ст.612,625,629,1049,1082 Цивільного кодексу України, а також відповідно до умов Договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Алурія» направила на адресу відповідача повідомлення про відступлення, яким повідомила останнього про те, що у зв`язку з укладенням договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» відступила ТОВ «Фінансова компанія «Алурія» право вимоги за вищевказаним договором позики, а також висловила до відповідача вимогу погасити заборгованість за вищезазначеним договором у розмірі 104 010 грн 21 коп. Відповідач в порушення умов договору позики заборгованість не сплатила, тому станом на 16.08.2021 виникла заборгованість в розмірі 104 010 грн 21 коп, яка складається з суми позики в розмірі 10000 грн; суми відсотків в межах строку позики у розмірі 25418 грн; суми відсотків за неправомірне користування позикою у розмірі 65390,91 грн; суми відсотків комісії за користування позикою у розмірі 1880 грн, інфляційне збільшення згідно з ст.625 ЦК України за період заборгованості 1045,38 грн., 3% річних згідно з ст.625 ЦК України 275,92 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав позивача. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Алурія» заборгованість за договором № -741732 від 27 квітня 2020 року в розмірі 104 010 грн 21 коп та судові витрати у сумі 2379 грн.

Ухвалою судді від 28.09.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонамроз`яснено порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, строки подання клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про відкриття провадження у справі з позовною заявою та доданими до неї документами, надіслану відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання, відповідач не отримала (конверт повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»). Проте за змістом ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу. Відтак, відповідач, належним чином повідомлена про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, правом на подачу відзиву не скористалася, сторони не подаликлопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, - сторони не викликались. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України).

Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що 27 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» та відповідачем укладено договір позики № -741732 на умовах строковості, поворотності, платності, за яким відповідач отримала позику в сумі 10 000 грн. Загальна сума здорожчання позики за весь період становить 13218 грн, позика повинна бути повернута до 26.05.2020. 15 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» та ТОВ «ФК «Алурія» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 2020-09-3А, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» передала ТОВ «ФК «Алурія» усі права вимоги за грошовим зобов`язанням, що виникло з договору позики № -741732 від 27 квітня 2020 року. Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «Алурія» отримала права кредитора у зобов`язанні, що виникло внаслідок укладення відповідачем вищевказаного договору позики. ТОВ «ФК «Алурія» направила на адресу відповідача повідомлення про відступлення, яким повідомила останнього про те, що у зв`язку з укладенням договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» відступила ТОВ «ФК «Алурія» право вимоги за вищевказаним договором позики, а також висловила до відповідача вимогу погасити заборгованість за вищезазначеним договором у розмірі 104 010 грн 21 коп.

Згідно з наданої позивачем копії договору позики № -741732 від 27 квітня 2020 року (п.1.1-1.3), позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 10000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього Договору. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержанню Позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку Позичальника НОМЕР_1 . Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 13218 грн. Позика надається Позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту Позикодавця (https://e-groshi.com), за умови ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута до 26.05.2020.

Згідно з п.1.4,1.5 Договору позики винагорода Позикодавця складає одноразова комісія у розмірі 4,00%, але не менше 150,00 грн від Суми позики, вказаної в п. 1.1 Договору позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується Позикодавцем згідно п. 1.1 Договору. Також комісія за обслуговування позики складає 0,15% від Суми позики, вказаної в п. 1.1 Договору позики, щоденно.

Позика надається на споживчі цілі (п.1.6 договору позики). Також вказаним договором позики визначено розмір комісії за обслуговування особистого кабінету позичальника, порядок та розміри нарахування відсотків за правомірне використання коштів.

Згідно з наданої позивачем копії договору про надання фінансових послуг факторингу №2020-09-3А від 15.09.2020 та копії додатку №1 Акт прийому -передачі Прав Вимоги, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» передало, а фактор ТОВ «ФК «Алурія» прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями ОСОБА_1 сума основного боргу-10000 грн, сума відсотків в межах строку позики 25418 грн, сума відсотків за неправомірне користування позикою 65390,91 грн, сума відсотків комісії за користування позикою 1880 грн, загальна сума заборгованості 102688,91 грн.

Відповідно дост.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

При цьому, відповідно до норм ст. ст.1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, унаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «ФК «Алурія» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором № -741732 від 27 квітня 2020 року.

Згідно з п.2.1.порядку виконання договору факторингу від 15 вересня 2020 року, для реалізації фактором придбаних прав Клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ») передав під час підписання цього договору наступні документи: оригінал основних договорів; підтвердження видачі кредиту по основним договорам клієнтом; розрахунки заборгованості.

На підтвердження виконання умов договору, позивач ТОВ «ФК «Алурія» не надав суду підтвердження видачі кредиту по основному договору клієнтом (ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ»).

На підтвердження виконання умов договору позики (п.1.1), позивач не надав суду підтвердження того, що проведено операцію із зарахування коштів на картку позичальника позивачки ОСОБА_1 .

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», Розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Відповідно до ч.1-ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1-ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач вказані приписи законодавства не виконав. Зокрема, він не надав суду: документальне підтвердження фактичного надання позики відповідачу, а саме те, що проведено операцію із зарахування коштів на картку позичальника ОСОБА_1 .

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms -повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогоюлогіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, який суд застосовує у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таких доказів матеріали справи не містять.

У наданому до справи договорі зазначено, що відповідач підписала його цифровим підписом, однак належних, допустимих та достатніх доказів цього факту у розумінні ст. 76 ЦПК України, а також - отримання та погодження із пропозицією укласти такий договір та про отримання грошових коштів - до суду не було надано. Матеріали справи не містять підтверджень, чи отримувала ОСОБА_1 кошти в сумі 10000 грн на свою картку, що є головною умовою договору позики №-741732 від 27 квітня 2020 року та договору про надання фінансових послуг факторингу №2020-09-3А від 15.09.2020. Позивач не надав до суду належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні ст. 76 ЦПК України про те, що договір позики був укладений у електронній формі в порядку, регламентованому Законом України "Про електронну комерцію".

За положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позов не підтверджується належними та достатніми доказами, позивач не довів факту, що між сторонами виникли спірні правовідносини, тому в задоволенні позову слід відмовити з цих підстав.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алурія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № -741732 від 27 квітня 2020 року в розмірі 104 010 грн 21 коп- відмовити.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алурія», місцезнаходження юридичної особи: 49000, м.Дніпро, Катеринославський бульвар, буд.2, каб.618, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43072822.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя А.Т.Слиш