Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 жовтня 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.09.2021р. приватним нотаріусом ЗМНО Корнієнко Я.С., реєстровий №918, вона є власником квартири АДРЕСА_3 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами сім`ї колишнього власника квартири ОСОБА_4 . Після укладання вказаного правочину відповідачі, втративши право користування зазначеною квартирою, з реєстрації в ній не знялись, чим чинять їй перешкоди в здійсненні права власності, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати у зв`язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованих відповідачів.

Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житлом, та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 04.10.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Трофимова Г.М. в судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечують.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подали.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідачів на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Суд встановив, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.09.2021р. приватним нотаріусом ЗМНО Корнієнко Я.С., реєстровий №918, позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_3 . Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк.13-14).

Згідно з п.8 зазначеного договору продавець ОСОБА_4 зобов`язується зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих в квартирі осіб в строк до 03.09.2021р. та звільнити відчужувану квартиру від особистих речей та майна в строк до 16.09.2021р. (арк.13).

Згідно з інформаційною довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР в зазначеній квартирі станом на 01.10.2021р. зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (арк.12,21,22).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійсненні власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами сім`ї (синами) колишнього власника спірної квартири, які в силу вимог ст.346 ЦК України через укладання договору відчуження квартири втратили право користування та проживання в ній, однак добровільно після продажу квартири з реєстраційного обліку не знялися, чим чинять позивачці перешкоди в користуванні власністю, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за зареєстрованих відповідачів.

Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивачки шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Позовні вимоги в частині зняття відповідачів з реєстрації за вказаною адресою є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи втратившою право користування житлом є самостійною правовою підставою для зняття відповідачів з реєстрації, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.15,16,319,346,383,391 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,259,263-265, 280, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Мурашова

27.10.2021