Справа № 462/4602/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживача, визнання недійсним договору, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір № 0681-9827 від 23.04.2021 року, укладений між ним та ТзОВ «Укр кредит фінанс» в частині нарахування комісії із застосуванням наслідків недійсності правочину та здійснити зарахування грошових коштів, сплачених на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 0681-9827 від 23.04.2021 року в рахунок погашення суми тіла кредиту. В обгрунтування позову зазначає, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» укладено Договір про надання кредитних коштів № 0681-9827 від 23.04.2021 року, відповідно до якого отримав позику, однак ТОВ «Укр кредит фінанс» було надано таку фінансову послугу за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи і такий договір позивачем не було підписано. Відповідач, всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», скориставшись браком знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, не повідомив письмово позивачу всієї необхідної інформації щодо умов договору та не надав відомості, які необхідні клієнту при укладенні кредитного договору. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, не надано розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані із отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у зв`язку із чим реально нарахований відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Оскільки,на думку позивача, договір № 0681-9827 від 23.04.2021 року укладений із порушенням норм законодавства просить позов задоволити та визнати такий договір недійсним.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.07.2021 року прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в даній справі, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

26.08.2021 року на адресу надійшов відзив на позовну заяву про захист прав споживачів, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю заявлених позовних вимог. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що 23.04.2021 року між сторонами укладено Кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання споживчих кредитів, що складають єдиний договір. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» укладення кредитного договору в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, є таким, що укладений у письмовому вигляді, крім того укладення такого договору сторонами не оспорюються. Зокрема, договір укладався з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем, в рамках якої реалізовується технологія обробки інформації, позивач на сайті відповідача через Особистий кабінет, який створено позивачем самостійно, здійснив ознайомлення із Пропозицією заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені у Заявці як обов`язкові, про ознайомлення та повне і безумовне прийняття оферти Відповідача позивач надав відповідь електронним повідомленням, підписаним електронним підписом одноразовим ідентифікатором, натомість підтвердження про укладення Договору надано відповідачем шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в Особистому кабінеті позивача на сайті відповідача, а порядок підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором погоджений сторонами до укладення договору та визначений відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, Щодо твердження позивача про надмірне нарахування суми неустойки (пені, штрафу) за порушення грошового зобов`язання, вказує, що таке не відповідає дійсності, зокрема відповідачем із дотриманням вимоги ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено розмір нарахування неустойки, що у цілому не перевищує 50 % суми кредиту, крім того у відповідності до прийнятого ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції з 01.03.2020 року та станом на дату подання відзиву сума неустойки становить 0 грн. Щодо визнання недійсним кредитного договору в частині нарахування комісії, то згідно умов укладеного між сторонами договору нарахування комісії не передбачено, а щодо зарахування грошових коштів за кредитним договором відповідач звертає увагу на те, що позивачем на виконання умов укладеного кредитного договору не було здійснено жодної сплати грошових коштів. Просить у задоволенні позову відмовити.

29.09.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідно до п. 1.11 Договору передбачено, що під час користування кредитом, банк надає позичальнику послуги з обслуговування кредиту у вигляді винагороди за обслуговування кредиту в сумі 2,95 % щомісячно від початкової суми кредиту та зазначає, що положення укладеного з відповідачем договору про споживчий кредит є несправедливими та містять умови щодо плати за обслуговування кредиту, яке є супутньою послугою, при цьому відповідач нараховував, а позивач сплачував плату за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним та підставою для визнання договору недійсним.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, при цьому скористався правом подання відзиву на позовну заяву.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, враховуючи, що сторони скористались своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Судом встановлено, що 23.04.2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 068-9827 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором позивача на строк 70 календарних днів (10 тижнів) та надано позичальнику кредит у сумі 10 000 грн.

Вказаний кредитний договір та Правила надання споживчих кредитів разом складають єдиний договір.

Відповідно до п. 4.1., 4.4. Правил надання споживчих кредитів для отримання оферти укласти Договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та правилами) заявник заповнює заявку на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення та заявник зобов`язаний під час оформлення заявки на отримання кредиту ознайомитись із Публічною інформацією, яка розміщена на сайті кредитодавця та Паспортом споживчого кредиту за посиланням https://navse.ua.

Згідно п. 1.1. вказаного Договору укладаючи вказаний кредитний договір, позичальник підтвердив що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись усіх положень цього Кредитного договору та Правил (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті Кредитодавця https://navse.ua.

Згідно п. 1.4., 1.6. Договору строк кредиту складає 70 календарних днів (10 тижнів), протягом строку кредиту встановленого п. 1.4. Договору, розмір процентів за користування кредитом складає 1% від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються з першого дня перерахування Суми Кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Орієнтовна річна відсоткова ставка складає 365 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За змістом положень ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Аналіз зазначених норм законодавства вказує на те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК УкраїнитаГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Позивач обґрунтовуючи заявлені ним позовні вимоги про визнання укладеного з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Договору № 068-9827 від 23.04.2021 року недійсним покликається на те, що такий договір не був ним підписаний, відповідачем не надано інформації щодо істотних умов договору, не вказана ціна та сукупна вартість кредиту, шляхом ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності введено в оману при укладенні оспорюваного кредитного договору.

Разом з тим, позивачем на підтвердження даних фактів не надано суду жодних належних та допустимих доказів та наведені ним твердження спростовуються матеріалами справи.

Так, щодо покликання позивача про те, що оспорюваний кредитний договір ним не підписаний суд зазначає наступне.

Як встановлено судом даний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором у відповідності до ч. 6 ст. 11 Закону України ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Як заявник, ОСОБА_1 під час оформлення заявки на отримання кредиту зобов`язувався ознайомитись із Публічною інформацією та Паспортом споживчого кредиту, яка розміщена на сайті Кредитодавця.

Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Як зазначає Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 року Аналізуючи зміст ст. 639 ЦПК слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Відтак, укладений сторонами договір № 0681-9827 від 23.04.2021 року в контексті наведених норм законодавства за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та має таку ж юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін.

Окрім того, зі змісту оспорюваного договору встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Фінансова установа виконала вказані вимоги закону та визначила термін погашення заборгованості по кредиту, визначила сукупну вартість кредиту і проценти, згідно графіка платежів, який є невідємною частиною кредитного договору № 0681-9827 від 23.04.2021 року розписала, які суми позивач зобов`язаний буде сплатити. В свою чергу позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить оформлена ним особисто заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позивач у відповіді на відзив додатково також зазначає, що в оспорюваному договорі п. 1.11 передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з обслуговування кредиту у вигляді винагороди та обслуговування кредиту у сумі 2,95 % щомісячно від початкової суми кредиту та відповідач здійснював нарахування, а позивач сплачував плату за послуги, що супроводжують кредит.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що досліджений в судовому засіданні кредитний договір № 0681-9827 від 23.04.2021 року не містить наведеного позивачем пункту зазначеного змісту та позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження своїх тверджень щодо сплати грошових коштів за нарахуваннями відповідачем за послуги, що супроводжують кредит та здійснення відповідачем таких нарахувань.

Позивачем заявлено також вимогу про зарахування сплачених ним грошових коштів в рахунок погашення не надано до суду конкретного розрахунку нарахованої пені, відсотків чи штрафних санкцій та обґрунтування їх завищення та невідповідність наведеній нормам Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, відповідач стверджує, що за укладеним сторонами кредитним договором позивачем не здійснено жодної сплати грошових коштів та докази на спростування наведеного позивачем суду не представлено.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, та судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження, оспорюваний договір складено у відповідності до вимог ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживача, визнання недійсним договору - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_1 вид. 15.03.2013 року Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 в

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26 офіс 407.

Повне рішення суду складено 18.10.2021 року.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз