Справа № 191/768/21
Провадження № 2/191/263/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05.11.2021 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді: Бондаренко Г.В.
за участю секретаря: Яніної О.В.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,-
16.03.2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.08.2010 року за ним зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
18.05.2013 року між сином позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб.
04.10.2013 року з його згоди у вищезазначеному будинку була зареєстрована його невістка ОСОБА_2 .
Проте з січня 2016 року ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою реєстрації, а з початку 2020 року його син та ОСОБА_2 фактично припинили свої шлюбні відносини, внаслідок чого 29.01.2021 року шлюб між ними було розірвано.
Перешкод у користуванні житлом позивач ОСОБА_2 не чинив і як стало йому відомо з 2016 року остання проживає у м. Дніпрі.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 добровільно перестала проживати у будинку АДРЕСА_1 , не є членом його сім`ї, не сплачує витрати на утримання будинку, внаслідок чого, вважає, що вона втратила право на проживання у вказаному будинку, оскільки не проживає в ньому більше ніж 3 роки.
Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, усунути йому ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 такою, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1 .
До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З копії рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2010 року та копії витягу про державну реєстрацію прав № 27552726 від 06.10.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.10, 12-13).
Відповідно до довідки виданої Варварівським старостинським округом виконавчого комітету Славгородської селищної ради № 5 від 20.01.2021 року у житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 окрім, позивача зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.18).
З копії рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували з 18.05.2013 року у зареєстровано шлюбі. Даним рішенням шлюб розірвано ( а.с. 14-16).
Згідно акту про встановлення факту про не проживання особи № 5 від 20.01.2021 року складеного депутатом Славгородської селищної ради в присутності двох свідків - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 03 січня 2016 року ( а.с.17).
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи з того, що позивач є власникам зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідача в ньому, створює позивачу перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, підлягають задоволенню, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У даному випадку на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 908 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280- 289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити у повному обсязі.
Усунути ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Г. В. Бондаренко