Справа № 161/9254/19 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В.
Провадження № 22-ц/802/851/21 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В. А.,

суддів Здрилюк І. О., Шевчук Л. Я.,

секретаря Галицької І. П.,

з участю

представника відповідача Карманського В. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Троц Юлія Борисівна, про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2021 року ,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки.

Позов обґрунтовує тим, що 29.05.2008 між нею та публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») укладено кредитний договір № 80/08-Ж/02 про надання кредиту в сумі 145000 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 29.05.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 80-08/02, відповідно до умов якого передано в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .. Вважає, що вказані договори були укладені всупереч Закону України «Про захист прав споживачів» на вкрай невигідних умовах для позивача, в іноземній валюті, без індивідуальної ліцензії, з порушенням принципів справедливості, з ознаками обману, ненаданням достовірної інформації щодо умов договорів ОСОБА_1 просила суд визнати недійними кредитний договір та договорів іпотеки, укладені між нею та відповідачем 29.05.2008.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Троц Юлія Борисівна, про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій покликається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В дане судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, в судове засідання, призначене на 30.06.2021 р., позивачка подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з розірванням договору про надання правничої допомоги та необхідністю укласти договір з іншим адвокатом, при цьому просила кореспонденцію надсилати за зазначеною нею адресою, клопотання було задоволено та розгляд справи відкладено на 07.09.2021 року, однак повідомлення на цю дату за зазначеною адресою позивачка не отримала, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 12.10.2021 року, на дане число повідомлення повторно не було отримане позивачкою через відсутність її за зазначеною нею адресою. При цьому ОСОБА_1 було направлено також телефонограму про час і місце розгляду справи. Отже, суд вважає позивачку ОСОБА_1 повідомленою про час і місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу заперечив.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки позивач при укладенні оспорюваних кредитного договору та договору іпотеки діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилася з умовами договорів, без заперечення отримавши кошти в іноземній валюті, доказів, які б давали підстави суду визнати недійсними оспорювані договори, не надала.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, оскільки він зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір № 80/08-Ж/02 про надання кредиту в сумі 145000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 29.05.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 80-08/02, відповідно до умов якого передано в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 80/08-Ж/027 від 29.05.2008, в зв`язку з чим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2012, яке набрало законної сили 13.02.2012, задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним договором в розмірі 206845,25 доларів США та 374557,62 грн.

Як убачається з матеріалів справи, предметом оспорюваного кредитного договору є надання банком у тимчасове користування позичальника на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти у розмірі 145000,00 доларів США на купівлю нерухомого майна.

Факт підписання оспорюваних договорів та отримання кредиту в сумі 145000,00 доларів США позивачем не заперечується.

Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою ст.203 цього кодексу.

У відповідності з положеннями ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У відповідності з роз`ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Частиною першою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти або бере на себе зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення.

Як бачається зі змісту оспорюваних кредитного договору та правочину забезпечення, сторони передбачили усі істотні умови договору відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів і дійшли згоди щодо усіх умов, на яких він укладався. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, тип відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору була надана позичальнику і не оспорювалася ним.

Аналіз змісту оспорюваних кредитного договору та правочинів забезпечення свідчить про те, що всі пункти договорів відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь - яких належних та допустимих доказів про те, що на момент укладення кредитного договору та правочинів забезпечення сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договорів, або було порушено форму укладення договорів, сторони не були ознайомлені з умовами договорів, або не було дійсним волевиявлення сторін, позивачів було введено в оману , на виконання вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суду не надали.

Крім того, судом встановлено, що з тексту оспорюваних договорів убачається, що позичальник ОСОБА_1 своїм підписом, підтвердила факт ознайомлення зі змістом договорів, з умовами кредитування, за якими наданий кредит, та погодились на їх умови, що свідчить про те, що договори були укладені, з урахуванням волевиявлення позивачів; будь - яких застережень або заперечень при укладенні договорів від позивача не надходило.

Твердження позивача про те, що їй не було надано повної інформації щодо умов укладення договорів та їх виконання спростовується текстом оспорюваного договору, підписаного позивачем, з якого вбачається, що сума кредиту видана на строк з 29 травня 2008 року по 28 травня 2038 року або по день визначений в п.1.5 та/або в п.3.3.11 договору, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 14,3 % річних, в розмірі 145000,00 доларів США на придбання нерухомого майна

Відповідно до положень, закріплених у ч.1, 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь - яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Оскільки при укладенні оспорюваних договорів відповідачем було надано у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування і позивачі не мали претензій щодо умов договорів при їх укладенні та засвідчили свої згоди підписом, доводи позивачів про те, що дії відповідача містять ознаки нечесної підприємницької практики, є безпідставними.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку починається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов`язаний подати особисто або через уповноважену особу або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані за договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , отримавши грошові кошти в розмірі 145000,00 доларів США, приступила до виконання договору і не скористалася своїм правом, передбаченим Законом України «Про захист прав споживачів», відмовитися в односторонньому порядку від кредитного договору.

Таким чином, розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді :