Постанова

Іменем України

20 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 761/31024/19

провадження № 61-5185св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство «Київський завод «Аналітприлад»,

треті особи: публічне акціонерне товариство «Оксі Банк», ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року в складі судді Осаулова А. А. та постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року в складі колегії суддів: Кравець В. А., Махлай Л. Д., Стрижеуса А. М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Київський завод «Аналітприлад», треті особи: публічне акціонерне товариство «Оксі Банк», ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Київський завод «Аналітприлад» (далі - ПАТ «Київський завод «Аналітприлад»), який у ході розгляду справи уточнив та остаточно просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 та витребувати вказану квартиру від ОСОБА_2 .

Позов мотивований тим, що 28 травня 2003 року між закритим акціонерним товариством «Трест Київміськбуд-1» (далі - ЗАТ «Трест Київміськбуд-1») як інвестором-забудовником та відкритим акціонерним товариством «Київський завод «Аналітприлад» (далі - ВАТ «Київський завод «Аналітприлад») як замовником укладений договір про будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-культурного призначення на АДРЕСА_2 . 14 жовтня 2010 року між вказаними юридичними особами укладена додаткова угода № 2 до зазначеного договору.

З метою залучення коштів населення, фізичних та юридичних осіб для організації спорудження об`єкта будівництва та його фінансування, між ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» як забудовником укладений із товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Столиця» (далі - ТОВ КБ «Столиця») генеральний договір організації спорудження об`єктів будівництва та їх фінансування від 22 серпня 2008 № 8-ФФБ та договір про організацію спорудження об`єкта будівництва та його фінансування від 22 серпня 2008 року № 8-ФФБ-01. Згідно із зазначеними договорами для залучення коштів довірителів було створено фонд фінансування будівництва «Столиця-8» (далі - ФФБ «Столиця-8») виду «А» житлового будинку з об`єктами соціальної сфери, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . У ФФБ «Столиця-8» довірителями профінансовано будівництво 19 квартир.

12 лютого 2009 року ОСОБА_4 як довірителем укладений із ТОВ КБ «Столиця» договір про участь у ФФБ «Столиця-8» виду «А» № фк00261016, за умовами якого останнє зобов`язалося закріпити за довірителем індивідуально визначений об`єкт інвестування на умовах Правил ФФБ. Право власності на об`єкт інвестування оформляється після введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Таким чином, ОСОБА_4 здійснено інвестування будівництва квартири АДРЕСА_3 на загальну суму 1 194 240 грн.

На підставі рішення Господарського суду м. Києва від 02 серпня 2016 року в справі № 910/10370/16 змінено управителя ФББ «Столиця-8» виду «А» ТОВ КБ «Столиця» на публічне акціонерне товариство «Оксі Банк» (далі - ПАТ «Оксі Банк»). Встановлено, що документи у ФФБ «Столиця-8», які знаходились у первинного управителя, втрачено, що унеможливлює виконання обов`язків управителя фонду ПАТ «Оксі Банк».

27 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого позивач отримав право вимоги за договором від 12 лютого 2009 року № фк00261016 з ТОВ КБ «Столиця».

Згідно з наданою ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» інформацією спірний об`єкт після введення в експлуатацію має наступні характеристики: квартира АДРЕСА_4 , а тому він як інвестор за договором від 12 лютого 2009 року № фк00261016 має право на отримання у власність вказаного об`єкта інвестування.

Посилаючись на те, що від забудовника йому стало відомо про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 , який на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2019 року відчужив її ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги, а саме: визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , та витребувати вказану квартиру від ОСОБА_2 (а. с. 212, т. 1).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що під час укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року сторони порушили пункт 3.4.3. договору про участь у ФФБ «Столиця-8» виду А від 12 лютого 2009 року № фк00261016, оскільки вказаний правочин не посвідчений нотаріально та відсутня згода на його укладання ПАТ «Оксі Банк» як особи управителя, а тому він є неукладеним і не створив взаємні права та обов`язки для сторін цього договору.

Враховуючи, що під час розгляду справи позивач не довів, що він є фактичним неволодіючим власником спірної квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, вважаючи, що до таких висновків місцевий суд дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи, дотримуючись принципу змагальності сторін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із Шевченківського районного суду м. Києва.

У травні 2021 року справа № 761/31024/19 передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилається на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року в справі № 916/667/18 викладено висновок про те, що судами в оскаржуваних судових рішеннях безпідставно не визнано підтвердження належного виконання грошового зобов`язання наявність у договорі пункту, в якому зазначено, що на час підписання договору грошові зобов`язання виконані у повному обсязі.

Суди попередніх інстанцій помилко застосували до спірних правовідносин частину четверту статті 639 ЦК України, оскільки під час укладання між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року сторони не домовлялися про його нотаріальне посвідчення.

Разом з цим, вищевказаний договір про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року відповідно до статті 513 ЦК України не підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки договір про участь у ФФБ «Столиця-8» виду «А» від 12 лютого 2009 року № фк00261016 укладений між ОСОБА_4 та ТОВ КБ «Столиця» у простій письмовій формі.

ПАТ «Оксі Банк» не має можливості виконувати функції управителя у зв`язку з відсутністю будь-яких документів чи відомостей, а тому не надавало і не могло надати згоди ОСОБА_4 на відступлення права вимоги за договором від 12 лютого 2009 року № фк00261016.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 910/15262/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 922/1159/19, правочини не можуть бути оскаржені в суді, допоки особи не доведуть, що цими діями порушуються їхні права.

Суд помилково зазначив, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом, долучив лише першу сторінку договору від 27 січня 2017 року про відступлення права вимоги, оскільки після надходження до суду позовної заяви, з огляду на дотримання ним вимог процесуального закону (статті 177 ЦПК України), 09 вересня 2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. Крім того, поза увагою судів залишився долучений до матеріалів справи висновок почеркознавчої експертизи, якою було проведено дослідження другої сторінки договору від 27 січня 2017 року про відступлення права вимоги та заначено, що підпис у ньому виконаний ОСОБА_4 .

Суди не дослідили обставини справи та докази, які підтверджують здійснення ОСОБА_4 численних дій щодо фактичного виконання умов договору від 27 січня 2017 року про відступлення права вимоги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 28 травня 2003 року між ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» як інвестором-забудовником, правонаступником якого є ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», та ВАТ «Київський завод «Аналітприлад» як замовником, правонаступником якого є ПАТ «Київський завод «Аналітприлад», укладений договір про будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-культурного призначення на АДРЕСА_2 .

14 жовтня 2010 року між сторонами укладена додаткова угода № 2 до договору про будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-культурного призначення на просп. Перемоги, 26, яка є невід`ємною частиною договору про будівництво від 28 травня 2003 року, згідно з якою договір про будівництво викладено у новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1 цієї додаткової угоди № 2 сторони зобов`язуються шляхом власних інвестицій замовника, інвестора-забудовника та залучених коштів населення, фізичних та юридичних осіб спільно діяти в сфері виконання і будівництва об`єкта за цим договором. Об`єкт будівництва - житловий комплекс із вбудованими торговими та офісними приміщеннями за цим договором знаходиться за адресою: проспект Перемоги, 26 в м. Києві та являє собою: два житлових будинки з вбудованими офісними та торгівельними приміщеннями; торгівельно-офісний центр; паркінг для автомобілів (пункт 1.2 додаткової угоди від 14 жовтня 2010 року № 2).

Згідно з пунктом 3.5 додаткової угоди № 2 від 14 жовтня 2010 року до договору про будівництво у випадку порушення інвестором-забудовником терміну будівництва, не поновлення об`єкта будівництва на просп. Перемоги, 26 та будь-яких інших причин до 01 липня 2011 року, договір буде вважатися розірваним, шляхом повідомлення про це однією із сторін іншу рекомендованим листом протягом 60 календарних днів. З моменту отримання іншою стороною такого повідомлення договір є розірваним.

З метою залучення коштів населення, фізичних та юридичних осіб для організації спорудження об`єкта будівництва та його фінансування, відповідно до пункту 1.1. додаткової угоди № 2, ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» як забудовником, було укладено з ТОВ КБ «Столиця» Генеральний договір організації спорудження об`єктів будівництва та їх фінансування № 8-ФФБ від 22 серпня 2008 року (надалі - Генеральний договір) та договір № 8-ФФБ-01 про організацію спорудження об`єкта будівництва та його фінансування від 22 серпня 2008 року. Згідно із зазначеними договорами для залучення коштів довірителів (фізичних та юридичних осіб) було створено ФББ «Столиця-8» виду «А» житлового будинку з об`єктами соціальної сфери, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до пункту 1.1. Генерального договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, управитель, який діє на праві довірчої власності в інтересах довірителів, замовляє забудовнику шляхом укладення договорів про спорудження об`єктів будівництва збудувати належної якості об`єкти житлового та нежитлового будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об`єкти інвестування довірителям у власність у встановлені у договорах про спорудження об`єктів будівництва строки та на умовах, визначених правилами ФФБ, а управитель зобов`язується забезпечити фінансування будівництва за рахунок грошових коштів, отриманих у довірчу власність за укладеними з довірителями договорами про участь у ФФБ. У рамках ФФБ «Столиця-8» довірителями було повністю профінансовано будівництво 19 квартир, що підтверджується листом-довідкою ТОВ КБ «Столиця» від 05 березня 2012 року № 14-21347, згідно з яким загальна сума сплачених довірителями коштів складає 18 830 626,29 грн.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 26 січня 2016 року в справі № 910/13531/15 (т. 1, а. с. 23-25).

12 лютого 2009 року між ОСОБА_4 та ТОВ КБ «Столиця» укладений договір № фк00261016 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А, за умовами якого довірителем здійснено інвестування будівництва квартири АДРЕСА_5 (а. с. 17-19, т. 1).

Повне виконання обов`язків довірителем щодо проведення розрахунків за договором підтверджується довідкою про здійснення повного розрахунку за об`єкт інвестування від 12 березня 2012 року № 14-2/369, наданою управителем ФФБ, якою також підтверджено закріплення за ОСОБА_4 100 % загальної кількості вимірних одиниць об`єкту інвестування відповідно до пункту 1.5 договору № фк00261016 (т. 1 а. с. 21).

Відповідно до підпункту 3.4.3 пункту 3.4. договору від 12 лютого 2009 року № фк00261016 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-8» виду А довіритель має право на відступлення права вимоги за цим договором третім особам на закріплені за довірителем вимірні одиниці в об`єкті інвестування за згодою управителя тільки при 100 % (сто відсотків) сплаті вимірних одиниць об`єкта інвестування.

У випадку досягнення взаємної згоди та сплати довірителем на користь управителя винагороди- 3 (три) % (з рахуванням ПДВ) від суми фактично сплачених грошових коштів за вимірні одиниці об`єкту інвестування сторони укладають, відповідно, додаткову угоду до цього договору про заміну сторони за цим договором шляхом відступлення права вимоги. До підписання сторонами договору про заміну сторони за цим договором шляхом відступлення права вимоги, довіритель та особа, на користь якої переуступаються майнові права на придбані вимірні одиниці об`єкта інвестування, укладають нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13 серпня 2014 року в справі № 910/16117/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2014 року, змінено управителя ФФБ «Столиця-8» виду «А» багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: ТОВ КБ «Столиця» на ПАТ КБ «Євробанк».

09 грудня 2014 року ПАТ «КБ «Євробанк» направив лист № 01-24/3945 на ім`я ліквідатора ПАТ «Банк Столиця» ОСОБА_6 , в якому просив на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 13 серпня 2014 року в справі № 910/16117/14, що набрало законної сили, передати ПАТ «КБ «Євробанк» документацію ФФБ та залишок коштів оперативного резерву вказаного фонду.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18 травня 2015 року в справі № 910/18487/14 зобов`язано ПАТ «Трест Київміськбуд-1» передати ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, а саме: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, що складається з 3-х секцій, а саме: двох 25-ти поверхових житлових секцій та прибудованої громадсько- офісної 15-ти поверхової секції з вбудованим паркінгом та складає 49 % готовності, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом укладення акту приймання-передачі об`єкта нерухомого майна.

В указаному рішенні судом встановлено факт розірвання договору про будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-культурного призначення на АДРЕСА_2 від 28 травня 2003 року та факт державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, що складається з 3-х секцій, а саме: двох 25-ти поверхових житлових секцій та прибудованої громадсько-офісної 15-ти поверхової секції з вбудованим паркінгом та складає 49 % готовності, - у ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» відсутні будь-які правові підстави для утримання майна (перебування на балансі відповідача), яке є власністю ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» (об`єкт незавершеного будівництва) (т. 1, а. с. 26-27).

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 02 серпня 2016 року у справі № 910/10370/16 (т. 1, а. с. 28-30), у якому також зазначено про зміну управителя ФФБ «Столиця-8» виду «А» багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_6 , а саме: ТОВ КБ «Столиця» на ПАТ «Оксі Банк».

26 травня 2016 року Державною архітертурно-будівельною інспекцією України видано дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 78 ПАТ «Київський завод «Аналітприлад» торгово-розважального і спортивно-оздоровчого комплексу з підземним паркінгом, кінотеатром ім. О. Довженка та житловим будинком з вбудовано-прибудинковими приміщеннями на просп. Перемоги, 24 (літ. А) 26, у Шевченківському районі міста Києва» (а. с. 36, т. 1).

Вказаний об`єкт будівництва введено в експлуатацію, що підтверджується Сертифікатом серії ІУ № 86, який виданий 23 лютого 2017 року (а. с. 39, т. 1).

27 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого останній отримав право вимоги за договором від 12 лютого 2009 року № фк00261016, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ КБ «Столиця» (а. с. 16, т. 1, а. с. 233, т. 2)

Відповідно до наказу від 29 листопада 2017 року № 1129-1/ОД «Про внесення змін до наказу по підприємству від 28 листопада 2017 року № 1128-2/ОД «Про затвердження нумерації квартир», об`єкт нерухомості (квартира), що відноситься до предмету спору, має наступні характеристики: секція С-1, поверх 6, будівельний номер 1, кількість кімнат 2 (дві), загальна проектна площа 76,50 кв. м (а. с. 23-33, т. 2).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 квітня 2019 року № 164336804, вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_3 . Підставою набуття права власності зазначено: витяг, серія та номер: б/н, видавник ПАТ «Київський завод «Аналітприлад»; договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, серія та номер: 06/07/001, виданий 06 липня 2016, видавник: сторони; довідка, серія та номер: 505, видана 03 грудня 2018 року, видавник ПАТ «Київський завод «Аналітприлад»; акт приймання-передачі об`єкта нерухомості, серія та номер: 18/12/30, виданий 03 грудня 2018 року, видавник: сторони; додатковий договір, серія та номер: № 1, виданий 03 грудня 2018 року, видавник: сторони.

У подальшому право власності на цей об`єкт нерухомого майна зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 травня 2019 року (а. с. 114-115, т. 1), про що внесено дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 116-117, т. 1).

З листа Голови Правління АТ «Оксі Банк» від 10 квітня 2020 року № 1121-408 вбачається, що АТ «Оксі Банк» не надавало згоди ОСОБА_4 на відступлення права вимоги за договором про участь у ФФБ «Столиця-8» виду А від 12 лютого 2009 року № фк00261016; ОСОБА_4 не сплачувала АТ «Оксі Банк» жодних винагород; АТ «Оксі Банк» не відомо про жодні договори відступлення права вимоги за договором про участь у ФФБ «Столиця-8» виду А від 12 лютого 2009 року № фк00261016; АТ «Оксі Банк» не укладало жодних додаткових угод до цього договору про заміну сторони шляхом відступлення права вимоги (а. с. 130, т. 2).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

За приписам статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

Стаття 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , яка йому належить на підставі договору про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року, укладеного між ним та ОСОБА_4 , відповідно до якого остання як первісний кредитор переуступила належне їй право вимоги згідно з договором від 12 лютого 2009 року № фк00261016, укладеним з ТОВ КБ «Столиця».

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 після укладення договору про відступлення права вимоги так і не звернувся за оформленням права власності на нерухоме майно, а ОСОБА_4 не визнає законності переходу майнових прав на вказану квартиру до позивача та оспорює його.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 761/40506/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Столиця», ПАТ «Київський завод «Аналітприлад», ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», треті особи: ПАТ «Унікомбанк», ПАТ КБ «Євробанк», ПАТ «Оксі Банк», Національний банк України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання майнових прав на об`єкт нерухомого майна, в ході розгляду якої ОСОБА_4 заперечувала щодо законності переходу майнових прав на нерухоме майно до ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач не довів, що він є фактичним неволодіючим власником спірної квартири АДРЕСА_1 , а тому відсутні підстави для задоволення позову.

При цьому Верховний Суд враховує, що після укладення договору про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року ОСОБА_1 не вчинив жодних дій щодо оформлення права власності на спірне нерухоме майно, у той час як ОСОБА_4 не визнає законність переходу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .

Водночас, Верховний Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги від 27 січня 2017 року є неукладеним, оскільки сторони погодили усі істотні умови договору, проте зазначає, що наведене не вплинуло на правильність вирішення спору по суті, а тому не може бути достатньою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Доводи касаційної скарги з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року в справі № 916/667/18, постанови Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 910/15262/18, від 11 лютого 2020 року № 922/1159/19 не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини у цих справах є відмінними від обставин у справі, яка переглядається.

Верховний Суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин із метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Доводи касаційної скарги щодо посилання судів попередніх інстанцій на наявність у матеріалах справи лише першої сторінки договору від 27 січня 2017 року про відступлення права вимоги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вказані посилання не стали підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді : А. І. Грушицький

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров