Справа № 175/3407/20
Провадження № 2/175/927/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойко О.М.,

при секретарі судового засідання Кучеренко О.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання права на частину домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В позовній заяві позивачка вказує, що їй на підставі договору дарування від 25.10.2003 року належить 51/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Також їй належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,150 га., кадастровий номер: :04:003:0001 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за вказаною адресою.

Крім того, інші 49/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , належать на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.11.2004 року її колишньому чоловікові ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер та після його смерті залишилась спадщина у вигляді 49/100 частин вищевказаного.

Спадкоємцями померлого є його діти, відповідачі по справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які у свою чергу звернулися до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, однак на теперішній час вони своїх спадкових прав не оформили, житловою площею не користуються, не утримують будинок, за комунальні послуги не сплачують. Таким, чином вона, позивач, користується домоволодіння в цілому понад 23 років, дбає про нього та повністю сплачує комунальні послуги, а тому просить визнати за нею право власності на 49/100 часини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності та розгляд справи призначено в загальному порядку.

Також відповідною ухвалою суду від 07 грудня 2020 року, для повноти дослідження доказів, витребувано у державного нотаріуса копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка та її представник у судовому засідання повністю підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили задовольнити пред`явлені вимоги, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 49/100 часини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачі по справі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили та жодних заяв щодо відкладення розгляду справи суду також не надавали, у зв`язку з чим, враховуючи те, що дана справа знаходиться тривалий час на розгляді, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 25.10.2003 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного округу Юрченко Л.Л. та зареєстровано в реєстрі за №5421, належить 51/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачці на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.09.2004 року Серія ДП №118428 належить земельна ділянка площею 0,150 га., кадастровий номер: :04:003:0001 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що інші 49/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 належать колишньому чоловікові позивачки ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.11.2004 року виданого за рішенням виконкому від 12.10.1992 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстрованого виконкомом Любимівської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №49.

Після померлого ОСОБА_6 залишилась спадщина у вигляді 49/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та спадкоємцями померлого є його діти, відповідачі по даній справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів спадкової справи, відповідачка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (в особі ОСОБА_7 ) звернулися до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Згідно ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до наданої суду копії спадкової справи вбачається, що відповідачі по справі до цього часу не отримали відповідних свідоцтв про право на спадщину на відповідне майно після смерті свого батька, але фактично вступили у спадкові права, оскільки подами відповідні заяви до державного нотаріуса у строки визначені законом. Також матеріали спадкової справи не містять жодних заяв щодо відмови спадкоємців від належних їм часток спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , що також свідчить про наміри та бажання володіти і розпоряджатися належним їм спадковим майном.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 49/100 частини домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 , фактично спрямовані на припинення спадкових прав та обов`язків відповідачів на належні їм частки спадкового майна, від яких останні, у законному порядку не відмовлялися.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласником може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно п.2 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Згідно ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Жодних допустимих доказів які б підтверджували відмову відповідачів від належної їм частки спадкового майна суду не надано та жодним іншим чином, визначеним законодавством, вони такого права теж не позбавлялися.

Таким чином, позивачка, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надала суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують її позовні вимоги, та інші обставини, що мають значення для справи.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та будь-які підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2 ст.13 ЦПК України), у зв`язку з чим, з урахуванням встановлених обставин по справі, суд приходить до висновку про безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, тому відмовляє у їх задоволенні..

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч.2 ст.133, ч.1 ст.141, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 9, 10, 11, 13, 19, 34, 76 - 80, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч.3 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача за позовом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко

Повний текст рішення виготовлено 20.10.2021 року