ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1961/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1104/20 Категорія: на ухвалу Сивокінь С. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Фермерське господарство «Ольвія»;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Різник Юрій Сергійович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Ольвія» - адвоката Різника Юрія Сергійовича на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Ольвія» про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати договір оренди землі площею - 2,20 га, кадастровий номер :03:001:0321, укладений 01 грудня 2008 року між фермерським господарством «Ольвія», с. Матусів, Шполянського району, Черкаської області та ОСОБА_1 недійсним.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року закрито провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Крім того суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про стягнення з позивача судових витрат на проведення експертизи.

Ухвала мотивована тим, що оскільки відмова від позову є правом позивача, якими сторона користується на власний розсуд, є всі підстави для закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання стягнення з позивача витрат, понесених відповідачем за його заявою, за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 2353 грн, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для включення таких витрат до розподілу судових витрат.

Так, районним судом вказано, що витрати відповідача щодо проведення вищевказаного дослідження не стосуються проведення експертизи в розумінні ст. 133 ЦПК України, оскільки саме результати експертного дослідження Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1094/1262/1263/20-23 від 02 листопада 2020 року не є необхідними в даній справі, так як висновок вказаної експертизи є неналежним доказом.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, представник відповідача адвокат Різник Ю.С. подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на ненадання судом належної оцінки доказам та обставинам справи, що призвели до неправильного вирішення спору, просить ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року змінити в частині розподілу судових витрат. Резолютивну частину вказаної ухвали суду доповнити абзацом: «стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь фермерського господарства «Ольвія», судові витрати на проведення експертизи в сумі 2353 грн. Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року в частині закриття провадження у справі залишити без змін.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала не у повній мірі відповідає вимогам частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, оскільки судом не надано належної оцінки доказам та обставинам справи, що призвело до не правильного вирішення питання розподілу судових витрат.

Вважає, що у апеляційного суду є всі правові підстави доповнити резолютивну частину оскаржуваної ухвали абзацом про стягнення з позивача на користь відповідача половини судових витрат на проведення експертизи в сумі 2353 грн.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи, в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Нормами цивільного процесуального законодавства визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. (ч. 3 ст. 142 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України)

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Положеннями частин 1, 5 статті 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5 підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи.

Із системного аналізу вищевказаних статей ЦПК України, якими регулюються умови проведення судом розподілу судових витрат, доказування, прийняття та оцінки висновку експерта як доказу в розумінні пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України, вбачається, що за умови відповідності висновку експерта вимогам статті 102 ЦПК України, підготовленого на замовлення учасника справи та врахування його як доказу в ході дослідження обставин, які входять до предмета доказування, витрати по оплаті проведення такого експертного дослідження включаються до витрат, що підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із матеріалами справи після відкриття провадження у даній справі на замовлення ФГ «Ольвія» та за його рахунок експертами Черкаського відділення КНІСЕ було проведене експертне почеркознавче дослідження, за результатом якого підготовлений висновок № 1094/1262/1263/20-23 від 02 листопада 2020 року.

У вказаному висновку містяться відповіді на питання, що входять до предмету доказування за позовом ОСОБА_1 до ФГ «Ольвія» про визнання договору оренди землі недійсним.

Як вбачається зі змісту вказаного висновку експертів та вірно встановлено судом першої інстанції, у вказаному висновку, виконаному на замовлення учасника справи, в порушення положень частини 5 статті 106 ЦПК України не зазначено, що його підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

За вказаних обставин, експертний висновок № 1094/1262/1263/20-23 від 02 листопада 2020 року не може бути визнаний допустимим доказом через його невідповідність частині 5 статті 106 та частині 7 статті 102 ЦПК України.

Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного суду викладеній у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (14-270цс19).

За умови невідповідності наданого стороною відповідача доказу саме вимогам, встановленим до висновку експерта, грошові кошти, сплачені відповідачем за його підготовку, не можуть вважатись судовими витратами, пов`язаними із проведенням експертизи.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення із позивача у зв`язку із його відмовою від позову судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, понесених відповідачем.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги представника Фермерського господарства «Ольвія» - адвоката Різника Юрія Сергійовича без задоволення, а ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Ольвія» - адвоката Різника Юрія Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді