Справа № 190/540/21
Провадження №2/190/329/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 жовтня 2021 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Саксаганської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування.

В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є її сестрою, остання має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька дітей записані відповідно до ст. 135 СК України. На протязі останніх семи років діти проживають разом з нею, мати долею дітей не цікавиться, матеріально дітей не утримує, батьківські обов`язки відносно своїх неповнолітніх дітей не виконує. Відповідач ОСОБА_2 постійного місця проживання не має, не працює.

У зв`язку з вищевикладеним, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її призначити піклувальником над дітьми.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомила /а.с.99/.

Третя особа орган опіки та піклування Саксаганської сільської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати за відсутності їх представника/а.с.102/.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання показала, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є її рідними сестрами. Сестра ОСОБА_2 має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти останні сім років проживають разом з позивачем ОСОБА_1 , мати долею дітей не цікавиться, де вона проживає їм невідомо. Раніше відповідачка інколи приїздила до дітей, а наразі взагалі їх не відвідує та матеріально не утримує.

Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, допитавши свідка, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей /а.с.20,21/.

Відомості про батька в свідоцтві про народження дітей записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, про що свідчить копія Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження/а.с.22-23, 24-25/.

Згідно копії довідки, виданої Саксаганською сільською радою П`ятихатського району Дніпропетровської області № 131 від 20.04.2021 року ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та має склад сім`ї - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , племінниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7/.

Будино АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується копією Витягу з Дрежавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності/а.с.27/.

З акту-обстеження умов проживання ОСОБА_1 слідує, що остання проживає в АДРЕСА_1 , будинок з пічним та газовим опаленням, на подвір`ї є господарські будівлі. В будинку чисто і затишно, є необхідні меблі, побутова техніка, для дітей є окремі спальні місця, місце для навчання. ОСОБА_1 спокійна, врівноважена, взаємовідносини з дітьми гарні/а.с.9/.

Відповідно до характеристики на ОСОБА_1 , остання працює в КЗ «П`ятихатський геріатричний пансіонат» ДОР» на посаді санітарки. За період роботи зарекомендувала себе як сумлінний та відповідальний працівник, користується повагою серед співробітників; відносини з колективом пансіонату хороші, дисциплінарних стягнень не було/а.с.10/.

Згідно висновку про стан здоров`я, виданого Комунальним некомерційним підприємством «П`ятихатський центр первинної медико-санітарної допомоги» П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 за даними медичного обстеження - здорова/а.с.11/.

Відповідно до довідки Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має/а.с.12/

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , проте за даною адресою на даний час не проживає, про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області № 258 від 23.04.2021 року/а.с.8/.

З довідок УСЗН П`ятихатської РДА П`ятихатського району Дніпропетровської області слідує, що ОСОБА_1 знаходиться у них на обліку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 860 грн. та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 1217,70 грн./а.с.13,14/.

Відповідно до наказу служби у справах дітей від 16.11.2020 року - дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які залишились без баткьівського піклування тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_1 /а.с.28/.

З висновку органу опіки та піклування Саксаганської сільської ради слідує, що останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.29/.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Саксаганської сільської ради останні вважють доцільним призначити ОСОБА_1 піклувальником над неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.30-31/.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав батька щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів щодо свідомого та злісного ухилення відповідача ОСОБА_2 від участі у вихованні своїх неповнолітніх дітей, нехтування своїми батьківськими обов`язками, які є підставою для застосування щодо неї такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

При цьому, суд бере до уваги, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері дітей, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування Саксаганської сільської ради щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Суд критично оцінює вказаний висновок, оскільки такий є недостатньо обґрунтованим, не містить належних доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо її неповнолітніх дітей. Зі змісту висновку органу опіки та піклування не слідує, в чому саме полягає захист інтересів неповнолітніх дітей позбавленням батьківських прав матері. Крім того, альтернативні заходи реагування держави до відповідача ОСОБА_2 не вживалися, а позбавлення батьківських прав тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері, так і для дітей. Позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Таким чином, будь-яких обставин, які б свідчили про те, що до відповідача необхідно застосувати крайній захід впливу, яким є позбавлення батьківських прав, матеріали справи не містять, та судом встановлено не було, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, оскільки її участі у розвитку і вихованні дітей є недостатньо, поклавши на органи опіки та піклування Саксаганської сільської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, то суд вважає за потрібне відмовити і у частині вимоги про призначення позивача піклувальником над неповнолітніми дітьми, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.128, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Саксаганської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса