Справа № 490/4288/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 про витребування автомобіля марки Opel, моделі Omega, 1990 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір білий з ключем запалення та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 у ОСОБА_2 та повернути їх ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_3 згідно нотаріальної довіреності від 12.09.2017 року уповноважила позивача представляти її інтереси з питань володіння, користування, експлуатації та розпорядження належним їй транспортним засобом автомобілем марки Opel, моделі Omega, 1990 року випуску, тип легковий седан, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір білий, що зареєстрований Кобеляцьким ВРЕР 14.06.2011 року (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 ). Вказаний автомобіль позивач передав ОСОБА_2 , для огляду транспортного засобу на працездатність з метою його продажу. Про укладення угоди або про відмову відповідач повинен був повідомити позивача, однак відповідач уникає спілкування, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 незаконно володіє на даний час автомобілем марки Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому автомобіль підлягає поверненню позивачу.

Ухвалою судді центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 27.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом.

На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 29.12.2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

13.01.2021 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.01.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Саламатіним О.В. та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про дату час та місце проведення судового засідання.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Киричука В.В., про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, про поважність причин неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено наступне.

12.09.2017 року ОСОБА_3 уповноважила позивача ОСОБА_1 та/або ОСОБА_4 на представництво інтересів з питань користування та розпорядження транспортним засобом - автомобілем марки Opel, моделі Omega, тип загальний легковий седан, випуску 1990 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що видано відповідну довіреність. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Семиволосом О.В., зареєстрована в реєстрі за № 812.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, 12.09.2018 року припинено дію довіреності від 12.09.2017 року, зареєстровану в реєстрі за № 812.

16.03.2019 року ОСОБА_3 уповноважила позивача ОСОБА_1 та/або ОСОБА_4 на представництво інтересів з питань користування та розпорядження транспортним засобом - автомобілем марки Opel, моделі Omega, тип загальний легковий седан, випуску 1990 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що видано відповідну довіреність. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Семиволосом О.В., зареєстрована в реєстрі за № 199.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, 16.03.2020 року припинено дію довіреності від 16.03.2019 року, зареєстровану в реєстрі за № 199

Так, в обгрунтування позову позивач посилається на приписи статті 387 ЦК України, відповідно до якої, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Наявність у діях власника майна волі на передачу майна виключає можливість його витребування і незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлене рішенням суду ( ч.3 ст.397 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 26 червня 2013 року у справі № 6-58цс13 зроблено висновок, що: «права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Разом із тим віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном. Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц, зроблено висновок, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

При цьому, суд зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що позивач є власником спірного автомобіля.

За таких обставин, спірний автомобіль не може бути витребуваний у відповідача на користь особи, яка не є його власником, відповідно до статті 387 ЦК України. Аналогічний правивий висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 20.11.2019 року у справі №442/4835/14-ц.

Щодо посилання позивача в позовній заяві на приписи статтей 400, 1212 та 1213 ЦК України, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Так, сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

За такого, уповноваження Шевченко Валентиною Володимирівною позивача ОСОБА_1 на представництво її інтересів з питань користування та розпорядження транспортним засобом - автомобілем марки Opel, моделі Omega, тип загальний легковий седан, випуску 1990 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що видано відповідні довіреності, не свідчить про виникнення у позивача права власності або іншого права на спірний автомобіль.

Крім того, суд зазначає, що в довіреностях наданих позивачем некоректно зазначено строк їх дії, так срок дії довіреності від 12.09.2017 року реєстраційний номер №812, встановлено до дванадцятого вересня тисячі вісімнадцятого року. Строк дії довіреності від 16.03.2019 року реєтраційний номер №199, встановлено до шістнадцятого березня тисячі вісімнадцятого року. Таким чином, на момент ухвалення судового рішення у даній справі, довіреності на які посилається позивач, як на підставу позову не є чинними.

Враховуючи наведене вище, позивач не є особою у якої є право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем спірного автомобіля, та якій недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути спірний автомобіль на підставі статті 400 ЦК України.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 1 статті 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, позивач не є потерпілою особою в розумінні наведеному в статтях 1212 та 1213 ЦК України, якій набувач - відповідач, зобов`язаний повернути безпідставно набуте майно.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позов не підлягає задоволенню.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін