ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/7986/21
Провадження № 22-ц/4820/1409/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю позивача, представника ГУ Державної казначейської служби України у Хмельницькій області,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, представник Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Павловської А.А. від 17 червня 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, посилався на те, що йому завдано моральну шкоду невиконанням рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року у справі № 686/8422/20 у встановлений законом строк.

Завдана йому моральна шкода полягає у моральних стражданнях та хвилюваннях, які були ним перенесені у зв`язку з неналежним виконанням своїх службових обов`язків посадовими і службовими особами.

Активне невиконання рішення суду викликало у позивача почуття тривоги, страху та занепокоєння за своє психологічне здоров`я та часткову втрату стресостійкості, постійний стресовий стан призвів до передчасного старіння.

Крім того, він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та вживати додаткових заходів для захисту своїх прав в суді.

Невиконанням рішення суду порушено його право на справедливий суд, право на відшкодування витрат та право на судовий захист.

З цих підстав позивач просив стягнути з держави Україна на його користь моральну шкоду у розмірі 100 млрд. грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 2700 грн. компенсації моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДКСУ у Хмельницькій області (далі ГУ ДКСУ) також просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити у позові повністю. Позивач помилково зазначив відповідачем у справі Державу Україну в особі представника ГУ ДКСУ, яке є неналежним відповідачем у справі, оскільки виконання виконавчого листа по справі № 686/8422/20 від 05.02.2021 року належить до компетенції Державної казначейської служби України відповідно до п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ № 845 від 03.08.2011 року.

ГУ ДКСУ виконало всі необхідні дії згідно встановленого Порядку, тому відсутня його бездіяльність.

Судом першої інстанції не з`ясовано, в чому полягала бездіяльність відповідача та чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань ГУ ДКСУ, тому вказане рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. На його думку, судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини, які мають значення для справи, не надано оцінку доказам. Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами та встановив невиконання рішення суду у справі № 686/8422/20, проте визначив за власною ініціативою розмір відшкодування, який не відповідає мінімальному розміру, встановленому ЄСПЛ, оскільки сума компенсації моральної шкоди не може бути меншою 500 євро по курсу НБУ.

При цьому правопорушник не надав жодних доказів і не подав письмову заяву про зменшення розміру відшкодування.

Суд самоусунувся від визначення розміру судових витрат, в тому числі і щодо оцінки витраченого ним часу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги слід відхилити з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2020 року у справі № 686/8422/20 стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 10510 грн. моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

На виконання цього рішення суду видано виконавчий лист від 05.02.2021 року.

08.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДКСУ у Хмельницькій області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа в справі № 686/8422/20 від 05.02.2021 року.

Листом № 04-20-10/916 від 09.02.2021 року ГУ ДКСУ просило надати Управління Державної міграційної служби в Хмельницької області відповідні документи (відомості), які можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача.

УДМС України в Хмельницькій область повідомило про відсутність підстав для зупинення безспірного списання коштів станом на 22.02.2021 року.

25.02.2021 року ГУ ДКСУ надіслало пакет документів щодо безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України.

Листом № 5-05-05/5910 від 19.03.2021 року Державна казначейська служба України звернулася до Міністерства фінансів України, в якому вказувала, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» за КПКВК 3504030 передбачено 150000 тис. грн.; Казначейством протягом січня лютого 2021 року за КПКВК 3504030 виконано 41 судове рішення на суму 19000 тис.грн., залишок коштів складає 131000 тис. грн. і станом на 19.03.2021 року на виконанні за КПКВК 3504030 залишається 468 судових рішень на суму понад 184895,9 тис. гривень; тому просило збільшити у 2021 році бюджетні призначення за КПКВК 3504030 у передбачений бюджетним законодавством спосіб на 54000 тис. грн.

14.04.2021 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі № 686/8422/20, витребувано з Хмельницького міськрайонного суду зазначену цивільну справу і відмовлено у задоволенні клопотання УДМС України у Хмельницькій області про зупинення виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2020 року і постанови Хмельницького апеляційного суду від 19.01.2021 року до закінчення касаційного провадження.

Станом на день розгляду справи рішення суду у справі № 686/8422/20 залишається не виконаним.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення про стягнення коштів з держави на користь позивача залишається невиконаним з посиланням на відсутність коштів за цією статтею бюджетних призначень. Відсутність коштів не є поважною причиною невиконання рішення суду, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому невиконанням рішення суду, - з врахуванням характеру і тривалості правопорушення, ступеню вини завдавача шкоди відшкодування моральної шкоди має складати 2700 грн.

Доводи апеляційної скарги ГУ ДКСУ про неналежність відповідача та недоведеність моральної шкоди є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, встановлено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 845 від 03.08.2011 року.

Так, згідно з пунктом 35 Порядку Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема, шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

У разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п`яти робочих днів після надходження документів про їх надходження (пункт 36 Порядку).

Згідно з пунктами 37-38 Порядку орган прокуратури та орган державної влади, зазначені у пункті 36 цього Порядку, подають протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача.

Після закінчення такого строку орган Казначейства надсилає протягом п`яти робочих днів до Казначейства зазначені документи (відомості).

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Відповідно до пункту 39 Порядку у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

Суд першої інстанції правильно констатував, що судове рішення про стягнення коштів з держави на користь позивача залишається невиконаним у зв`язку з відсутністю коштів за цією статтею бюджетних призначень. Разом з тим, згідно з практикою Європейського суду з прав людини відсутність коштів не є поважною причиною невиконання рішення суду, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому невиконанням рішення суду.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги ГУ ДКСУ щодо неналежності його як відповідача, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Згідно з ч.1 ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Вказаний позов пред`явлений позивачем до держави Україна.

Незалучення до участі у справі Державної казначейської служби України за участі у справі її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги позивача щодо неправильного розміру відшкодування, який не відповідає мінімальному розміру, встановленому ЄСПЛ.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції правильно врахував характер і тривалість правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступінь вини Казначейства, яким вжито усіх необхідних заходів для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету на користь позивача відповідно до пункту 39 Порядку, і обґрунтовано визначив розмір відшкодування у 2700 грн., що відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко