печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2021 р. Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Шевчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Процюка Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №757/22422/21-ц за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Процюк Олександр Олександрович до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Процюк Олександр Олександрович до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задоволено.

11 жовтня 2021 року від адвоката Процюка Олександра Олександровича до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заяви Процюк О.О. зазначав, що під час ухвалення рішення не було повністю вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, докази про які було додано представником позивача.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що 22 вересня 2021 року від представника позивача надійшла заява виключно про розгляд справи за наявними документами без його /а. с. 35/.

Як вбачається з матеріалів справи, у судове засідання 22 вересня 2021 року сторони не з`явилися, окрім вказаних, інші заяви по суті або з процесуальних питань не надходили до суду, у тому числі не була подана стороною позивача заява про подання доказів розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або заява про їх подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказана норма пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини пропуску відповідного строку. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини пропуску строку, в разі необхідності - з поданням відповідних доказів.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від особи, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків.

Так, встановлено, що лише 11 жовтня 2021 року такі докази були подано до суду, тобто поза межами встановленого законом строку. При цьому, доводи представника позивача про те, що рішення суду ухвалено 22 вересня 2021 року, 29 вересня 2021 року виготовлено повний текст рішення, а 06 жовтня 2021 року представником позивача отримано копію рішення, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, встановлений порядок подання стороною доказів понесення судових витрат відліковується з моменту ухвалення судом відповідного судового рішення, за умови подання стороною заяви про покладення судових витрат на іншу сторону, а не з моменту отримання стороною повного тексту рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року).

У відповідності до приписів статті 126 та абзацу третього частини восьмої статті 141 Кодексу, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За таких обставин, у зв`язку із неподанням позивачем відповідних доказів протягом встановленого строку та тим, що не було наведено поважних причин пропуску, суд залишає клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо питання судових витрат на професійну правничу допомогу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 1-19, 126, 127, 137-141, 263-265, 268, 270, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Процюка Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Олена БУСИК