Справа № 186/16/21
Провадження номер № 2/0186/113/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.,

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №227461.

23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейска агенція з повернення боргів» укладено Договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідність до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги.

Згідно п.2.2. договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 25735,63 грн., з яких: 18822,17 грн. - заборгованість за основним боргом; 5909,56 грн. - заборгованість за процентами; 3,9 грн. - заборгованість за комісією; 1000 грн. - штрафи, пені.

На виконання п.3.4. договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст.ст.512-514,516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних.

Відповідно до абз.2 п.3.4. договору про відступлення прав вимоги, банк здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26.03.2018 року за посиланням http://www.aktabank.com/).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.03.2018 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №227461 від 24 травня 2013 року в сумі 25735,63 грн., з яких: 18822,17 грн. - заборгованість за основним боргом; 5909,56 грн. - заборгованість за процентами; 3,9 грн. - заборгованість за комісією; 1000 грн. - штрафи, пені.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №227461 від 24 травня 2013 року, в розмірі 25735,63 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та надала відзив на позовну заяву, в якому прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що з позовними вимогами вона не згодна з наступних підстав.

Згідно з п.4.1. п.4 кредитного договору зазначено що банк надає клієнту кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн., який може бути змінений шляхом укладення додаткової угоди, але сам факт встановлення кредитного ліміту не є безумовним доказом використання кредитних коштів.

Позивач додає до позову розрахунок суми заборгованості за кредитним договором за період з 23.03.2018 року по 30.11.2020 року, тобто після спливу терміну дії кредитної картки, термін якої згідно умов договору спливає 21 травня 2014 року.

Крім того, позивач не надає жодного доказу використання кредитного ліміту відповідачем, відсутні відомості погашення заборгованості, дата та розмір останнього платежу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так згідно з п.4.3. розділу 4 кредитного договору №227461 від 24 травня 2013 року «строк дії кредитного ліміту достроково припиняється, якщо клієнт три рази поспіль не сплатив, або сплатив не в повному обсязі мінімальний щомісячний платіж при настанні терміну його оплати, зазначеного в п.4.9. кредитного договору, тобто не пізніше 16.00 годин 25 числа щомісячно».

Отже позивач повинен довести суду, з якого моменту йому саме стало відомо про своє порушене право.

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, (стаття 262 ЦК України позовна давність у разі замін сторін у зобов`язанні).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності.

Представником позивача було надано суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вона прохала суд залишити без розгляду відзив на позовну заяву поданий відповідачем ОСОБА_1 та задовольнити первинні позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування відповіді на відзив зазначила, що відповідно до п. 9.1. кредитного договору № 227461 від 22.05.2013, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання Сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов`язань за цим Договором та закриття карткового рахунку.

Відповідно до п.4.11. кредитного договору № 227461 від 22.05.2013, моментом (днем) повернення Кредитного ліміту (його частини), сплати процентів за користування Кредитним лімітом, інших плат по Кредитному ліміту (в тому числі штрафів, неустойки тощо), вважається день зарахування грошових коштів в сумі заборгованості, на відповідні рахунки в ПАТ «АКТАБАНК»: картковий, кредитний, рахунок простроченої заборгованості по Кредитному ліміту, рахунок нарахованих процентів, прострочених нарахованих процентів, а також сплати можливої пені і штрафних санкцій, у випадках, визначених цим Договором.

Відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань відповідно до Кредитного договору №227461 від 22.05.2013, через що виникла прострочена заборгованість, а отже строк дії Кредитного договору №227461 від 22.05.2013 не було завершено. Також, в матеріалах Кредитної договору № 227461 від 22.05.2013 немає заяви про закриття розрахункового рахунку, а отже відповідачем не було вчинено жодних дій щодо припинення дії Кредитного договору №227461 від 22.05.2013 року.

На підтвердження суми заборгованості відповідача за Кредитним договором № 227461 від 22.05.2013 року додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором №227461 від 22.05.2013 року за період з 23.03.2018 року по 30.11.2020 року. Розрахунок заборгованості за рредитним договором №227461 від 22.05.2013 року за період з 23.03.2018 року по 30.11.2020 року розроблений, виданий, оформлений ТОВ «ФК «ЄАПБ», та є офіційним документом, який підтверджує кредитну заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 227461 від 22.05.2013 року.

Звертає увагу суду на те, що до моменту відступлення права вимоги, а саме 23.03.2018 року, заборгованість по даному кредитному договору нараховувалась ПАТ "АКТАБАНК", тобто ТОВ «ФК «ЄАПБ», після моменту переуступки права вимоги не здійснювала жодних додаткових нарахувань і не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №227461 від 22.05.2013 року за період з 23.03.2018 року по 30.11.2020 року. Все нараховане, відсотки, пеня за порушення кредитних зобов`язань, та інші платежі нараховувались виключно первісними кредиторами, а саме ПАТ «АКТАБАНК».

На підтвердження суми заборгованості за кредитним договором, до позовної заяви також додавались копія кредитного договору, копія договору № 2 Про відступлення права вимоги, Витяг з Додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами та Розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 23.03.2018 року (моменту відступлення права вимоги) по 30.11.2020 року.

Щодо тверджень відповідача про пропущений строк позовної давності зазначила наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

У позовній заяві, 22.05.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено Кредитний договір № 227461.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

23.03.2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, керуючись нормою ч.1 ст.261 ЦК України, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання Договору про відступлення прав вимоги, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань.

Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №227461 від 22.05.2013 року має часові рамки з 23.03.2018 року по 23.03.2021 року. Позовна заява зареєстрована Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 06.01.2021 року, а отже позов до ОСОБА_1 пред`явлено у відповідності зі строками позовної давності.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій форми.

Відповідно до п.7.9. Кредитного договору, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 10 (десять) років.

Винагорода та щомісячна комісія в даному кредитному договорі розуміються як тотожні поняття.

Вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності.

Зважаючи на викладені факти пропуск позивачем строків позовної давності не відповідає матеріалам справи та дійсним обставинам справи. Тому підстав для застосування норм пропуску строку позовної давності відсутні, а твердження відповідача про пропуск строку позовної давності позивачем є не обґрунтованими.

Крім того, відповідно до п. 9.1 кредитного договору № 227461 від 22.05.2013 року договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов`язань за цим договором та закриття Карткового рахунку.

Відповідно до п.9.7. кредитного договору № 227461 від 22.05.2013 року, цей договір укладено в двох оригінальних примірниках українською мовою, по одному примірнику для кожної сторони. Обидва примірники мають однакову юридичну силу.

Відповідно до п.9.8. кредитного договору № 227461 від 22.05.2013 року, сторони цього договору погодили, що з укладенням цього договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов.

Отже, підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернулась за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ПАТ «АКТАБАНК», отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явилась, у відповіді на відзив прохала суд розглядати справу за її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариство «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 227461.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, банк відкриває 22 травня 2013 року картковий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, на умовах тарифного пакету «Золота Кредитка» та встановлює кредитний ліміт за умовами викладеним у п.4 кредитного договору.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору, банк надає клієнту ліміт в розмірі 10000,00 грн., який діє до 21 травня 2014 року.

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що за користування кредитним лімітом, в тому числі простроченим, банк нараховує проценти. Процентна ставка за користування кредитним лімітом в тому числі і простроченим зазначається в Тарифах та становить 42% річних за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду та 0,01% річних за користування кредитом у пільговий період.

Відповідно до п.4.6 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються на суму використаного кредитного ліміту (в.т.ч. прострочену суму) на кінець кожного дня, виходячи з умов кількості днів у році 360 днів, при цьому нараховується день використання кредитного ліміту та не враховується день його погашення.

24 травня 2013 року ОСОБА_1 отримала від ПАТ АК «АктаБанк» картку та конверт з ПІН до неї, підстава розписка ОСОБА_1

17 жовтня 2013 року відповідачем ОСОБА_1 було подано до ПАТ «АКТАБАНК» заяву про зміну умов кредитування а саме про збільшення кредитного ліміту до 35000,00 грн.

18 жовтня 2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про відкриття та обслуговування кредитного ліміту (Овердрафту) по картковому рахунку, за кредитним продуктом «Золота Кредитка» №227461 від 22 травня 2013 року, якою останній було збільшено кредитним ліміт до 35000,00 грн., та встановлено процентну ставку по кредитному ліміту 42% річних на щоденний залишок заборгованості по кредитному ліміту. Також було складено графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту, який був підписаний відповідачем.

19 травня 2014 року відповідачем ОСОБА_1 було подано до ПАТ «АКТАБАНК» заяву про зміну умов кредитування а саме про зменшення кредитного ліміту до 20000,00 грн.

23 березня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ПАТ «АКТАБАНК» укладено договір про відступлення прав вимоги №2.

Відповідно до п.2.1 договору про відступлення прав вимоги в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує плату за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від ПАТ «АКТАБАНК» перейшло право вимоги за кредитним договором від 24 травня 2013 року №227461.

27 березня 2018 року на адресу відповідача позивачем вих. №002409127-1 направлено повідомлення про відступлення права вимоги та про порядок погашення заборгованості по кредитному договору від 22 травня 2013 року №227461.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №227461 від 22 травня 2013 року становить 25735,61 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 18822,17 грн.; заборгованості по процентам в розмірі 5909,56 грн.; заборгованості за комісією в розмірі 3,9 грн.; заборгованість по сплаті пені та штрафів в розмірі 1000,00 грн.

Згідно з абз.2 п.3.4. Договору про відступлення прав вимоги, Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 робочих днів.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст.517 ЦК України зазначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути заборгованість, яка виникла на день відступлення права вимоги, розмір якої у подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не збільшувався.

Положення ст.204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Кредитний договір №227461 від 22 травня 2013 року та договір про відступлення прав вимоги №2 від 23 березня 2018 року відповідачем не оскаржувались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №227461 від 22 травня 2013 року в сумі 24731,73 грн., з яких: 18822,17 грн. - заборгованість за основним боргом; 5909,56 грн. - заборгованість за процентами.

За приписами ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідачем ОСОБА_1 не заявлялись зустрічні позовні вимоги щодо безгрошовості кредитного договору на підставі положень ст.1051 ЦК України.

Що стосується вимог, щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми штрафів та пені у розмірі 1000,00 грн., то згідно з умовами договору про відступлення права вимоги, права кредитора за Основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників. Позивач вказує у позові, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме, з 23.03.2018 року, позивачем не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій. Однак, суд вважає вимоги про стягнення штрафу і пені недоведеними позивачем належними та допустимими доказами, оскільки вказана сума штрафних санкцій визначена загальною сумою, як в позові та і в розрахунку заборгованості, що перешкоджає окремо перевірити правильність нарахування кожної складової, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 3,9 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Як вбачається із вищезазначеного кредитного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо і комісійної винагороди за управління кредитом, про що свідчать підписи обох сторін у договорі.

Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, ПАТ АК «АктаБанк» не зазначило також які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.

Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.

Як вбачається з умов кредитного договору, ПАТ «АКТАБАНК» надало позичальнику кошти на споживчі потреби, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Зазначене узгоджується із висновками, які викладені у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року під час розгляду справи № 531/648/15-ц.

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача.

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що умова договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною.

З урахуванням висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 3,9 грн.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 березня 2021 року у справі № 761/37610/17.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків пропуску строків позовної давності суд враховує наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) у свої рішеннях надав тлумачення позовної давності, як законного права правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Позовна давність забезпечує юридичну визначеність правовідносин сторін та остаточність судових рішень, запобігаючи порушенню прав відповідача. Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача, причин унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову, вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перед застосуванням позовної давності належить з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право не було порушено, суд відмовляє у позові у зв`язку з його необґрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, як самостійної підстави, за відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, на які посилався позивач.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з умовами кредитного договору банк на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває клієнту 22 травня 2013 року картковий рахунок № НОМЕР_1 ; кредитний ліміт діє до 21 травня 2014 року або дати, зазначеної в додатковій угоді (про встановлення кредитного ліміту), якщо рішення про надання кредитного ліміту на картковий рахунок буде прийняте після отримання клієнтом картки; договір набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов`язань за договором та закриття карткового рахунку (п.п. 2.1, 4,2, 9.1 кредитного договору).

За приписами ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.7.9 кредитного договору термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за Договором встановлюється тривалістю 10 років.

Вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна давність, яка була узгоджена сторонами під час підписання кредитного договору та додаткової угоди, становить десять років.

Оскільки перебіг строку позовної давності розпочався з 21 травня 2014 року, а позивач зі вказаним позовом звернувся до суду 28 грудня 2020 року, тому строк позовної давності, про який заявлено позивачем у вказаній справі, не пропущено, що узгоджується із вимогами статті 259 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником первісному кредиторові є належним виконанням.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати на заборгованості за кредитним договором ані первісному, ані новому кредиторам.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог за подання до суду позовної вимоги майнового характеру юридичною особою з ціною позову 25735,63 грн. у розмірі 2020 грн. 00 коп. (24731,73 грн. : 25735,63 грн. х 2102).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264-265 ЦПК України, ст.ст.512, 514, 516, 526, 553, 554, 1049, 1050, 1054, 1082 ЦК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», IBAN № НОМЕР_3 в ПАТ «ТАСкомбанк», , заборгованість за кредитним договором №227461 від 22 травня 2013 року, в сумі 24731 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять одну) гривню 73 копійки, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 18822,17 грн.; заборгованості за відсотками 5909,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», IBAN № НОМЕР_3 в ПАТ «ТАСкомбанк», , судовий збір в розмірі 2020 (дві тисячі двадцять) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.С. Кривошея.