22-ц/804/1469/21
220/2381/16-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України
Єдиний унікальний номер 220/2381/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/1469/21
03 листопада 2021 року місто Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Лопатіної М.Ю.
суддів Биліни Т.І., Лісового О.О.
за участю секретаря Сидельнікової А.В.
відповідачі Великоновосілківська селищна рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року, повний текст якого складено 11 березня 2021 року та додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 квітня 2021 року, повний текст якого складено 11 березня 2021 року, ухвалені у складі судді Фисун Л.С.,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Андріївської сільської ради, правонаступником якої є Великоновосілківська селищна рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відділ реєстрації Великоновосілківської селищної ради, Курахівська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації» про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання незаконним рішення, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності у порядку спадкування.
Позов мотивовано тим, що з 1995 року позивач проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 та був побудований його дідом ОСОБА_6 у 1967 році. Назву вулиці, на якій знаходиться будинок, із ОСОБА_7 було змінено на Макарова, потім на АДРЕСА_2 , а згодом перейменовано на АДРЕСА_1 . Будинок спочатку мав адресу: АДРЕСА_3 , потім адресу: АДРЕСА_3 , а в подальшому змінив адресу: АДРЕСА_1 . Дід позивача ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті дружина ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане Андріївською сільською радою 04 лютого 1988 року. Мати позивача ОСОБА_9 у 1991 році пішла на пенсію та у 1992 році переїхала жити у село Шевченко, щоб допомагати своїй матері ОСОБА_8 , якій на той час виповнилось 78 років і вона хворіла, потребувала стороннього догляду. Крім догляду за бабою, мати позивача підтримувала належний порядок в будинку, доглядала за земельною ділянкою, поралася по господарству. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 та після її смерті відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. ОСОБА_9 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки як на час смерті спадкодавиці, так і після вона проживала в цьому будинку, що підтверджується актом депутата Андріївської селищної ради від 09 березня 2016 року. ОСОБА_9 проживала у спадковому будинку до своєї смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач та його мати проводили поточний ремонт будинку та надвірних споруд, купляли вугілля для опалення будинку, сплачували кошти за спожиту електричну енергію. Фактичне користування спадковим будинком матір`ю позивача ОСОБА_10 підтверджується також договорами про користування електричною енергією від 03 липня 2008 року і від 08 травня 2014 року. Після смерті своєї матері позивач продовжив проживати у даному будинку, обробляти земельну ділянку, користуватись речами померлої. Право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_9 не оформила у встановленому законом порядку, що перешкоджає позивачу, як спадкоємцю оформити свої спадкові права. Дві доньки ОСОБА_9 - ОСОБА_11 та ОСОБА_4 проживали окремо від матері, заяв про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали, а тому спадщину у вигляді домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 прийняв тільки позивач, на підставі ст. 1268 ЦК України.
У зв`язку з викладеним, позивач просив встановити факт перейменування АДРЕСА_2 , а потім на АДРЕСА_2 , та у подальшому на АДРЕСА_1 ; встановити факт зміни поштової адреси земельної ділянки, наданої ОСОБА_6 під забудову житлового будинку з адреси: АДРЕСА_2 на адресу: АДРЕСА_3 ;встановити факт зміни поштової адреси домоволодіння, належного ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого Андріївською сільською радою 04 лютого 1988 року, з адреси: АДРЕСА_3 на адресу: АДРЕСА_1 ; встановити факт прийняття спадщини у виді домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті своєї матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановити факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 разом зі спадкодавицею ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
20 січня 2017 року позивач подав позовну заяву, в якій збільшив позовні вимоги та в обґрунтування якої зазначав, що 16 травня 2016 року державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою O.A. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для видачі цих свідоцтв слугувало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 05 листопада 2004 року Андріївською сільською радою ОСОБА_12 на вказане домоволодіння. В свою чергу, підставою видачі ОСОБА_12 вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно було рішення виконкому Андріївської сільської ради від 08 вересня 2004 року № 87. Про те, що ОСОБА_12 був власником спірного домоволодіння, позивач дізнався з листа- відповіді Андріївської сільської ради від 10 березня 2016 року, після чого він з`ясував, що у вересні 2004 року ОСОБА_12 звернувся до Андріївської сільської ради з заявою про оформлення на його ім`я права власності на будинок АДРЕСА_1 , який останній начебто збудував у 1986 році та виконавчим комітетом Андріївської сільської ради прийнято рішення від 08 вересня 2004 року № 87 «Про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 », яким за ОСОБА_12 визнано право власності на вказане домоволодіння та видано свідоцтво про право власності, проведено реєстрацію права власності в БТІ. Докази того, що вказаний будинок побудований в 1986 році ОСОБА_12 відсутні, крім цього, даний будинок будувався дідом позивача, якому була виділена земельна ділянка та надано дозвіл на будівництво. У Андріївської сільської ради були відсутні підстави для визнання права власності та оформлення свідоцтва про право власності на вказаний будинок за ОСОБА_12 , а також реєстрації права власності, з огляду на те, що ОСОБА_12 не надавав до виконавчого комітету Андріївської сільської ради та до КП «Великоновосілківського БТІ» документ, що посвідчує його право на земельну ділянку, а також акт про введення будинку до експлуатації. Відновлення становища, яке існувало до видачі ОСОБА_12 свідоцтва про право власності на нерухоме майно, можливе шляхом визнання його недійсним. В свою чергу, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 могли прийняти у спадщину лише те, що належало спадкодавцю ОСОБА_12 , але видача останньому свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 листопада 2004 року і проведення на його підставі державної реєстрації права власності на спірне домоволодіння були незаконними, тому і наступна видача державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою О.А. свідоцтв про право на спадщину за законом відповідачам на це ж домоволодіння є також незаконною. З урахуванням наведеного, вказані свідоцтва про право на спадщину за законом підлягають визнанню недійсними, а державна реєстрація права власності - скасуванню. З огляду на те, що право власності позивача на успадковане домоволодіння за АДРЕСА_1 оспорюється і не визнається ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , за якими зареєстроване право власності на вказане домоволодіння, це унеможливлює оформлення позивачем спадщини та потребує вирішення шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Крім того, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), бабі позивача ОСОБА_8 належала земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Шевченко Великоновосілківського району Донецької області, розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах. Право власності на цю земельну частку (пай) було оформлено на ОСОБА_12 у 2001 році, але останній отримав це свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі підробленої заяви про відмову від спадщини, підпис на якій від імені ОСОБА_13 (прізвище матері позивача до 1982 року) посвідчено секретарем Андріївської сільської ради Гармаш Л.Г. 03 жовтня 2001 року. Вчинення цих нотаріальних дій (посвідчення підпису ОСОБА_13 на заяві про відмову від спадщини на користь ОСОБА_12 , а також видачу ОСОБА_12 державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на земельну ділянку позивач оскаржив до суду.
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 08 вересня 2004 року № 87 «Про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 »; визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності за ОСОБА_12 на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , видане Андріївською сільською радою 05 листопада 2004 року; визнати недійсними, видані 16 травня 2016 року державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою О.А. свідоцтва про право на спадщину за законом, отримані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про право спадкування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виключення інформації (відомостей) щодо власників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» с. Шевченко Великоновосілківського району Донецької області, розміром 6,76 умовних кадастрових гектарах.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради, яка є правонаступником Андріївської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відділ реєстрації Великоновосілківської селищної ради, Курахівська державна нотаріальна контора Донецької області, Комунальне підприємство «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації» про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання незаконним рішення, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності у порядку спадкування задоволено частково.

Встановлено факт перейменування АДРЕСА_2 , потім на АДРЕСА_2 , а потім на АДРЕСА_1 ; встановлено факт зміни адреси земельної ділянки, наданої ОСОБА_6 під забудову житлового будинку згідно рішення виконкому Андріївської сільської ради від 08 липня 1965 року, із адреси: АДРЕСА_2 на адресу: АДРЕСА_3 ; встановлено факт зміни поштової адреси домоволодіння, належного ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого Андріївською сільською радою 04 лютого 1988 року, із адреси: АДРЕСА_3 на адресу: АДРЕСА_1 ; встановлено факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом зі спадкодавицею ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 08 вересня 2004 року № 87 «Про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 »; визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право власності за ОСОБА_12 на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , видане Андріївською сільською радою 05 листопада 2004 року; визнані недійсними, видані 16 травня 2016 року державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою О.А. свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на право спадкування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про те, що оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами доведено факт зміни назви вулиці та нумерації будинків в с. Шевченко та виникнення, зміна, припинення майнових прав ОСОБА_1 прямо залежать від існування цих юридичних фактів та в інший спосіб він не має можливості встановити зазначені юридичні факти, необхідно заяву в цій частині задовольнити та встановити факти, що мають юридичне значення, а саме перейменування АДРЕСА_2 , потім на АДРЕСА_2 , а потім на АДРЕСА_1 , факт зміни адреси земельної ділянки, наданої ОСОБА_6 під забудову житлового будинку з адреси: АДРЕСА_2 на адресу: АДРЕСА_3 та факт зміни поштової адреси домоволодіння, належного ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, із адреси: АДРЕСА_3 на адресу: АДРЕСА_1 .

Щодо встановлення факту прийняття спадщини, яка складається з домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті своєї матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцевий суд виходив з наступного.

У ході розгляду справи судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_8 її донька ОСОБА_9 не була зареєстрована в будинку матері, натомість свідками та письмовими доказами підтверджено, що вони проживали разом, вели спільне господарство та ОСОБА_9 фактично вступила в управління та володіння майном померлої матері. Проте, зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у результаті чого втрачена її здатність мати цивільні права і обов`язки, зокрема і спадкові права після смерті її матері. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у задоволенні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_9 слід відмовити.

Задовольняючи вимогу ОСОБА_1 щодо встановлення факту його постійного проживання разом з ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцевий суд виходив з того, що із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_9 була зареєстрована в м. Курахово, однак з початку 1990-х років і до дня своєї смерті фактично мешкала в АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , однак на час смерті ОСОБА_9 фактично проживав разом із нею в АДРЕСА_1 , допомагав по господарству, що підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків. Оскільки встановлення цього факту необхідно позивачу для метою реалізації права на отримання спадщини, місцевий суд вважав, що цей факт підлягає встановленню.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що домоволодіння АДРЕСА_1 , побудоване в 1967 році, його забудовником був ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті було здійснено реєстрацію права власності на вказане будівництво за його дружиною ОСОБА_8 та видано на її ім`я свідоцтво про право особистої власності на будівлю. Жодних доказів того, що будинок АДРЕСА_1 будувався, перебудовувався чи реконструйовувався ОСОБА_12 суду не надано. При цьому, суд критично віднісся до доказів, наданих відповідачами, які нібито свідчать про будівництво ОСОБА_12 будинку, а саме накладних, квитанцій про придбання будівельних матеріалів, оскільки датами їх придбання значаться 1970, 1971,1973, 1976, 1980-1983, 1985 роки, тобто будівельні матеріали виписувалися після закінчення будівництва будинку, деякі будівельні матеріали, які вказані в накладних взагалі не могли використовуватись при будівництві спірного будинку. Крім цього, на час прийняття рішення право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю, яке не визнавалось недійсним та не було скасовано. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оформлення права власності Андріївською сільською радою за ОСОБА_12 на домоволодіння АДРЕСА_1 , є незаконним, а тому є підстави для скасування рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 08 вересня 2004 року № 87 «Про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 », згідно з яким було оформлене право власності ОСОБА_12 на це нерухоме майно та видано свідоцтво про право власності. Також суд першої інстанції вважав, що оскільки в ході розгляду справи встановлено, що оформлення Андріївською сільською радою права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_12 є незаконним, а оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом видано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на майно, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тому позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння підлягає задоволенню.

При цьому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на спадкове домоволодіння, оскільки згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду, зокрема, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тобто рішення суду в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та свідоцтва про право спадкування житлового будинку є підставою для скасування державної реєстрації речового права.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 на домоволодіння та земельну ділянку, суд виходив з наступного.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тобто суд може розглядати такий спір у разі відмови нотаріальних органів щодо видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування. Натомість, позивач у встановленому законом порядку взагалі не звертався до нотаріуса з вимогою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, постанови про відмову у його видачі не отримав, наявність якої у справах про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування є обов`язковою. Саме постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину є єдиним доказом неможливості отримання спадщини та є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у задоволенні вимог про визнання за позивачем права власності на домоволодіння та земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9 слід відмовити.

Додатковим рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Великоновосілківської селищної ради на користь ОСОБА_14 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 303,03 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_14 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 303,03 грн; стягнуто з ОСОБА_3 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 303,03 грн. В решті вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення, місцевий суд з урахуванням наданих доказів, дій адвоката, які відповідають умовам договору про надання правової допомоги, часу, витраченого на складання та подання документів, участь у судових засіданнях, вважав за необхідне з відповідачів на користь позивача стягнути понесені позивачем витрати по сплаті правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 24909,09 грн, тобто по 8303,03 гривень з кожного відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Також відповідачка ОСОБА_2 просила скасувати додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 квітня 2021 року та відмовити позивачу у стягненні з неї витрат на правову допомогу.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг відповідачка зазначила, що в попередніх судових розглядах вже встановлено, що мати позивача ОСОБА_9 спадщину після своєї матері не прийняла. Так, постановою апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2018 року у справі №220/27/17, яке залишено без змін постановою Верховного суду від 19 лютого 2020 року встановлено, що мати позивача ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до своєї смерті не зверталась із заявою про прийняття спадщини чи до суду для встановлення факту прийняття спадщини, в результаті чого втрачена її здатність мати цивільні права і обов`язки, зокрема і спадкові права після смерті її матері. Отже, ОСОБА_9 не прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_15 та не мала права на спірне майно. Також попереднім судовим розглядом було встановлено, що спадкоємець ОСОБА_12 надав докази вступу в управління та володіння спадковим майном за нормою ст.549 ЦК (в редакції 1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини, а тому він прийняв спадщину фактично і ці обставини жодним доказом позивачем не спростовані. Таким чином, зазначені обставини, встановлені судовим рішенням, доказуванню не підлягають. Також скаржниця зазначила, що позовні вимоги про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 08 вересня 2004 року №87 та визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності, видане на ім`я ОСОБА_12 на спірне домоволодіння, задоволенню не підлягають, з огляду на те, що ОСОБА_9 не прийняла спадщину після своєї матері ОСОБА_15 , тому оспорювані рішення та свідоцтва не порушують прав позивача, оскільки він не має право на спадкування майна, що належало його бабі. З огляду на те, що позивач не надав вмотивовану відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_9 , підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання позивача з ОСОБА_9 відсутні. Позовні вимоги про визнання недійсними, видані 16 травня 2016 року державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою О.А., свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є похідним від задоволення вищевказаних вимог.

З урахуванням викладених доводів щодо незгоди з рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року, відповідачка вважає, що додаткове рішення про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу є незаконним та підлягає скасуванню. Також зазначила, що судові витрати, які просив стягнути ОСОБА_1 , завищені і не відповідають об`єму наданої останньому правничої допомоги.

Позивач ОСОБА_1 , в своїх апеляційних скаргах, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року скасувати в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено та ухвалити нове рішення, яким встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті її матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку, під літерою «А», коридору, під літерою «а» , літньої кухні, під літерою «Б», гаражу, під літерою «Г», підвалу, під літерою «П», підвалу, під літерою «1П», сараю, під літерою «З», сараю, під літерою «Д», сараю, під літерою «Ж», сараю, під літерою «В», сараю, під літерою «Е», огорожі, під літерою «N», воріт, під літерою «1 N», колодязя, під літерою «К».

Позивач також просив скасувати частково додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 квітня 2021 року щодо відмови у задоволенні його заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та змінити це рішення, стягнувши на його користь понесені судові витрати з Великоновосілківської селищної ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 20 772,72 грн з кожного.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у суді першої інстанції не заперечували, що ОСОБА_9 проживала у будинку ОСОБА_8 і доглядала матір у останні роки її життя та пояснювали це тим, що мати доглядала донька, а не сини. Відповідачі підтвердили, що ОСОБА_9 проживала у цьому будинку у момент смерті ОСОБА_8 і проживала після, але пояснили це тим, що їй дозволив ОСОБА_12 . Проте у матеріалах справи немає доказів, які б дозволили зробити висновок, що ОСОБА_12 після смерті ОСОБА_8 набув у власність належний їй будинок. До нотаріуса він не звертався щодо прийняття у спадщину будинку, фактичного вступу в управління або володіння будинком він не вчиняв. Такий дозвіл ОСОБА_12 , начебто даний ним у 1995 році, є нелогічним з тієї точки зору, що ОСОБА_12 набув право власності на це ж домоволодіння за рішенням виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 08 вересня 2004 року №87 «Про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 », законність якого була предметом розгляду у справі №220/2381/16-ц і місцевий суд визнав його незаконним. З огляду на дату цього рішення про якийсь дозвіл ОСОБА_12 . ОСОБА_9 проживати у будинку можна було б говорити з 08 вересня 2004 року, але не з 13 липня 1995 року. Однак вказані пояснення відповідачів доводять, що ОСОБА_9 фактично вступила в управління та володіння належним ОСОБА_8 домоволодінням, як тільки відкрилася спадщина. Крім того, позивач зазначив про те, що ОСОБА_9 набула право на спадщину як на майнові права на домоволодіння, власником яких вона була 20 років. При цьому майнові права померлого не втрачаються і можуть бути успадковані її спадкоємцями, тому є надуманим висновок місцевого суду, що внаслідок смерті ОСОБА_9 втрачена її здатність мати цивільні права та обов`язки, зокрема і спадкові права після смерті матері. ОСОБА_9 прийняла у спадщину належне ОСОБА_8 домоволодіння, що підтверджується тим, що саме у неї зберіглось свідоцтво про право особистої власності на будівлю, лише вона вчиняла дії щодо спірного домоволодіння, які зазвичай вчиняє власник, а саме користувалась будинком і господарськими будівлями, підтримувала їх у належному стані, обробляла город. Ці обставини встановлені судом першої інстанції. До того позивач вказував, що після ІНФОРМАЦІЯ_2 діти померлої ОСОБА_8 ОСОБА_16 , ОСОБА_12 і ОСОБА_17 не мали ніякого впливу на спірне домоволодіння, не жили там, не доглядали будинок, не обробляли город. У будинку залишилась проживати ОСОБА_9 та ніяких претензій щодо її проживання у будинку її брати не пред`являли. Отже, після спливу строку прийняття спадщини вважається що з чотирьох спадкоємців першої черги лише ОСОБА_9 фактично вступила в управління і володіння спірним домоволодінням, що належало ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_9 не відмовлялась від прийняття спадщини. Також відсутнє судове рішення, яким визнано спадщину ОСОБА_8 на домоволодіння відумерлою. Викладені вище обставини дозволяють застосувати до спірних правовідносин ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), а це, у свою чергу, дозволяє встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті її матері ОСОБА_8 . Вважає, що помилковим є висновок місцевого суду про те, що саме постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину є єдиним доказом неможливості отримання спадщини та є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Скаржник зазначав, що він прийняв у спадщину майнові праві на домоволодіння, а тому його право власності як спадкоємця потребує захисту судом, що підтверджується зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про виселення, яка була залишена судом першої інстанції без розгляду. Вважає, що його майнові права на будинок і господарські будівлі, що становлять спірне домоволодіння підпадають під ознаки легітимного очікування, адже домоволодіння прийняла у спадщину його мати ОСОБА_9 , 20 років відкрито володіла і користувалась ним, після її смерті він прийняв у спадщину майнові права на це домоволодіння, але без судового рішення він не може реалізувати належні йому на підставі закону майнові права на домоволодіння у порядку спадкування за законом.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення позивач зазначив, що неправильним є висновок суду першої інстанції про те, що витрати на правничу допомогу за вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, стягненню з відповідачів не підлягають, оскільки дана справа є справою позовного провадження. Крім того посилався на те, що місцевий суд розглядав одинадцять вимог позовної заяви, з яких задоволено вісім і, якщо буде задоволена його апеляційна скарга на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року, буде задоволено десять його позовних вимог, а тому стягненню за надання правничої допомоги підлягає 62 318,18 грн, а саме по 20 772,72 грн з кожного відповідача.

Доводи і заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 скористався своїм процесуальним правом та подав відзив на апеляційну скаргу відповідачки на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року.

Відзив мотивовано тим, що оскільки ніяких аргументів щодо незаконності задоволення місцевим судом вимог про встановлення фактів перейменування вулиць, зміни поштової адреси земельної ділянки, зміни поштової адреси домоволодіння і постійного проживання позивача разом з ОСОБА_9 у скарзі не наводиться, а тому рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року в цій частині переглядатись не може. Крім того, вважає, що правова оцінка, надана судом у постанові апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2018 року у справі №220/27/17, зокрема щодо прийняття ОСОБА_12 у спадщину після смерті матері ОСОБА_8 земельної частки (паю), не обов`язкова для суду на підставі вимог ч. 7 ст. 82 ЦПК України. При цьому в даному рішенні не зазначається дата видачі сертифікату на земельну частку серії ДН №0209374 01 листопада 1996 року, а саме те, що даний сертифікат був виданий після смерті спадкодавця ОСОБА_8 . Отже, ОСОБА_12 не міг прийняти спадщину після смерті матері фактично без правовстановлюючого документу. Вважає, що мотивування постанови Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2018 року і постанови Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, яким це рішення залишено в силі, на які посилалась в апеляційній скарзі відповідачка не можна вважати належним і таким, яке можна застосовувати до обставин даної справи.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник - адвокат Стеценко Ю.В. підтримали доводи апеляційних скарг позивача, просили їх задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційних скарг відповідачки ОСОБА_2 .

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Ожиганов С.В. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційних скарг відповідачки, просив їх задовольнити, апеляційні скарги позивача - залишити без задоволення.

Треті особи ОСОБА_4 у судовому засіданні просила апеляційні скарги позивача задовольнити, апеляційні скарги відповідачки ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Від Великоновосілківської селищної ради, Курахівської державної нотаріальної контори та Комунального підприємства «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації» надійшли заяви, згідно яких вони просили дану справи розглянути без участі їх представників.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явились до судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, апеляційні скарги відповідачки ОСОБА_2 необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого виконкомом Велико-Новосілківської районної Ради депутатів трудящих Донецької області вбачається, що ОСОБА_6 виділено земельну ділянку, площею 0,56 га по АДРЕСА_2 для будівництва житлового будинку. Забудова земельної ділянки дозволена рішенням виконкому Великоновосілківської районної ради народних депутатів від 07 липня 1965 року за типовим проектом будівлі 346-1, строк початку та закінчення будівництва 1965-1966 роки (т.1 а.с.16).

Рішенням виконкому Велико-Новосілківської районної Ради депутатів трудящих, затверджено рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Перемога» про відвід ОСОБА_6 земельної ділянки під забудову житлового будинку по АДРЕСА_2 за типовим проектом 346-1 згідно з планом відведеної земельної ділянки, затвердженому рішенням виконкому Андріївської сільської ради від 08 липня 1965 року. Термін закінчення будівництва листопад 1966 року (т. 1 а.с.17).

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого виконавчим комітетом Андріївської сільської ради 04 лютого 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Великоновосілківської районної ради від 29 січня 1988 року № 8 та зареєстрованого в Селидівському інвентаризаційному технічному бюро за № 66, домоволодіння в АДРЕСА_3 належить ОСОБА_8 (т.1 а.с. 18).

Також з повідомлення Великоновосілківського районного бюро технічної інвентаризації від 31 березня 2016 видно, що згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року ОСОБА_8 є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер 66) (т.1 а.с.20).

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 13 жовтня 2016 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , як матір`ю та сином; встановлено факт належності ОСОБА_15 свідоцтва про право особистої власності на будівлю в АДРЕСА_3 , виданого Андріївської сільською радою 04 лютого 1988 року (т.1 а.с. 22).

Згідно відповіді Андріївської сільської ради від 11 квітня 2016 року за № 462, рішення, правові акти про перейменування АДРЕСА_2 та в подальшому на АДРЕСА_3 та зміни нумерації домогосподарства номер «51» на номер «9» відсутні (т. 1 а.с.15).

З відповіді Андріївської сільської ради від 11 квітня 2016 року за № 461 та акту про надання висновку про місцерозташування домоволодіння від 11 квітня 2016 року в селі Шевченко слідує, що домоволодіння, що на даний час має адресу: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_1 , раніше мало адресу: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 у погосподарських книгах не значиться. При перейменуванні провулку з АДРЕСА_3 нумерація якийсь час залишалася, як до перейменування. Відповідно до свідчень сусідів будинок, що розташований в АДРЕСА_1 побудовано в середині 1960 років ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . В подальшому жодного капітального будівництва на території домогосподарства не проводилось. Закладання нової АДРЕСА_3 проводилось наприкінці 1970-х років-початку 1980-х років. Нумерація будинків проводилась для новобудов, проведено об`єднання нової вулиці Молодіжна та провулку П`ятихатка, присвоєно нову назву Молодіжна. У 2000-2005 роках проведено перенумерацію будинків. План-схема села з зазначенням вулиць та номерів будинків в сільській раді відсутня. (т. 1 а.с.14-15).

Згідно відповіді Андріївської сільської ради від 10 березня 2016 року за № 349, відповідно до погосподарського обліку домогосподарство, що обліковувалось за ОСОБА_6 (погосподарські книги за період 1967- 1970 роки, особистий рахунок № НОМЕР_1 ; погосподарські книги за період 1971-1973 роки, особистий рахунок № НОМЕР_2 ; погосподарські книги за період 1974-1976 роки, особистий рахунок № НОМЕР_3 ; погосподарські книги за період 1977-1979 роки, особистий рахунок № НОМЕР_4 ; погосподарські книги за період 1980-1982 роки, особистий рахунок № НОМЕР_5 ; погосподарські книги за період 1983- 1985 роки, особистий рахунок № НОМЕР_6 ) мало юридичну адресу: АДРЕСА_3 . Із 1986 домогосподарство обліковувалось за ОСОБА_8 (погосподарські книги за період 1986-1990 роки, особистий рахунок № НОМЕР_7 ) та мало юридичну адресу: АДРЕСА_1 . У погосподарській книзі за період 1991-1995 роки, особистий рахунок № НОМЕР_8 домогосподарство обліковувалось за ОСОБА_8 та мало юридичну адресу: АДРЕСА_2 (без нумерації дома). За цей час рік побудови житлового будинку зазначений 1967 рік. В погосподарському обліку за період з 1996 року по 2000 рік домогосподарство не зафіксовано, так як зареєстрованих у вказаному домогосподарстві не було та право власності на будинок не оформлено. У погосподарських книгах за періоди: 2001-2005 роки, особистий рахунок № НОМЕР_9 , 2006-2010 роки, особистий рахунок № НОМЕР_10 , 2011-2015 роки, особистий рахунок № НОМЕР_11 , домогосподарство обліковується за ОСОБА_12 та має юридичну адресу: АДРЕСА_1 , рік забудови - 1967 рік. (т. 1 а.с.77).

З листа Андріївської сільської ради від 24 березня 2016 року за № 430 вбачається, що інформацією щодо перейменування адреси в АДРЕСА_2 (без нумерації будинку) у період 1991 - 1995 роки сільська рада не володіє. Поштова адреса домоволодінню АДРЕСА_3 , вперше зазначена у погосподарському обліку за 1967 - 1970 роки. Правові акти про присвоєння адреси відсутні. В погосподарському обліку за період з 1996 року по 2000 рік домогосподарство не зафіксовано, так як зареєстрованих у вказаному домогосподарстві не було та право власності на будинок не оформлено. Не зареєстровані мешканці до погосподарського обліку не вносились. В погосподарських книгах за період 2001- 2005 роки домогосподарство обліковується за ОСОБА_12 у зв`язку з тим, що було оформлено право власності на домогосподарство ОСОБА_12 відповідно до рішення виконавчого комітету сільської ради. Дата внесення вказаних відомостей до обліку не зазначена. Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташовані житловий будинок та господарські споруди, обліковується за ОСОБА_12 . Інформацією щодо оформлення права власності на вказану земельну ділянку сільська рада не володіє. Закладання нової погосподарської книги у 2016 році не проводилось. Жодною інформацією щодо оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_8 сільська рада не володіє (т. 4 а.с. 43).

Відповідно до інформації Андріївської сільської ради від 08 червня 2017 року за № 689, первинним власником домоволодіння в АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівництво від 04 лютого 1988 року. Сільська рада не має повноважень щодо виселення ОСОБА_18 з домоволодіння, в якому він мешкає з 1990-х років (відповідно до актів обстеження та свідчень сусідів) (т.3 а.с. 163, т. 4 а.с.35).

Згідно довідки Андріївської сільської ради від 27 грудня 2017 за № 1092, ОСОБА_1 проживає постійно на території Андріївської сільської ради з 1995 року без відповідного реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до погосподарського обліку) (т. 4 а.с.31).

Відповідно до листа Андріївської сільської ради від 09 червня 2020 року, згідно акту встановлення факту проживання громадян від 09 березня 2016 року ОСОБА_1 проживає постійно без відповідного реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , з початку 1990-х років по теперішній час (т. 7 а.с. 42)

Із досліджених у судовому засіданні книг погосподарського обліку, встановлено, що в облікових картках об`єкту погосподарського обліку у період 1964-1966 роки вказано домогосподарство особистий рахунок № НОМЕР_12 в с. Шевченко без зазначення вулиці і номеру будинку, у період 1967-1970 роки домогосподарство значиться за особистим рахунком № НОМЕР_2 із зазначенням адреси АДРЕСА_3 , рік забудови - 1965, у період 1971-1973 роки домогосподарство значиться за особистим рахунком № НОМЕР_1 , із зазначенням адреси АДРЕСА_3 , рік забудови - 1965, у період 1974-1976 роки домогосподарство значиться за особистим рахунком № НОМЕР_3 із зазначенням адреси АДРЕСА_3 , рік забудови - 1967, у період 1977-1979 роки домогосподарство значиться за особистим рахунком № НОМЕР_4 із зазначенням адреси АДРЕСА_3 , без номеру будинку, рік забудови - 1967, у період 1980- 1982 роки домогосподарство значиться за особистим рахунком № НОМЕР_5 із зазначенням адреси АДРЕСА_3 , рік забудови - 1967, у період 1983-1985 роки домогосподарство значиться за особистим рахунком № НОМЕР_6 із зазначенням адреси АДРЕСА_3 , рік забудови - 1967, у період 1986- 1990 роки домогосподарство значиться за особистим рахунком № НОМЕР_7 із зазначенням адреси АДРЕСА_3 потім виправлено на АДРЕСА_1 рік забудови -1967, у період 1991- 1995 роки домогосподарство значиться за особистим рахунком № НОМЕР_8 із зазначенням адреси АДРЕСА_2 без номеру будинку, рік забудови 1967 (т. 4 а.с.44-52).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_13 , виданого 29 березня 2016 року виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Курахове (т. 1 а.с.10).

Його дружина ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Шевченко Великоновосілківського району Донецької області, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_14 , виданого 29 березня 2016 року виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (т.1 а.с.10).

З довідки Андріївської сільської ради від 07 липня 2008 № 329 слідує, що ОСОБА_9 є мешканцем Великоноволілківського району Донецької області, проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (т. 4 а.с. 53).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_15 , виданого 22 грудня 2015 року виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Шевченко Великоновосліківського району Донецької області (т. 1 а.с.11).

Також встановлено, що ОСОБА_9 , ( до останньої зміни прізвища « ОСОБА_19 ») є матір`ю ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 6-7,9).

Із договорів про користування електричною енергією від 03 липня 2008 року та 08 травня 2014 року вбачається, що вони укладені зі споживачем ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.24-27).

Розрахункова книжка за електричну енергію по АДРЕСА_3 виписана на ім`я споживача ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 28-33).

З рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 08 вересня 2004 за № 87 «Про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 » вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_12 установлено, що житловий будинок побудовано останнім в 1986 році та на підставі запису в погосподарській книзі особовий рахунок № НОМЕР_9 домоволодіння рахується за ОСОБА_12 , вирішено за ним визнати право власності на зазначене домоволодіння (т. 1 а.с. 74).

На підставі зазначеного рішення Андріївською сільською радою 05 листопада 2004 року на ім`я ОСОБА_12 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1 . Загальна площа об`єкта 65,9 кв. м. Право власності на домоволодіння зареєстровано в Великоновосілківському районному бюро технічної інвентаризації 05 листопада 2004 року (т. 1 а.с. 75)

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_12 помер та після його смерті відкрилась спадщина, на яку 16 травня 2016 року державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори Островерховою О.А. видані свідоцтва про право на спадщину за законом його дружині ОСОБА_2 та сину ОСОБА_3 по ? частки. Дані свідоцтва видані на спадщину, яка складається з житлового будинку загальною площею 65,9 кв.м з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. т. 1 а.с.76)

Із наданої КП «Великоновосілківське БТІ» інвентаризаційної справи на домоволодіння по АДРЕСА_3 вбачається, що вона містить технічний паспорт, складений на 17 лютого 1988 року, де власником будинку зазначено ОСОБА_8 , частка 1, оціночний акт, в якому зазначено дату будівництва -1969 рік, поетажний план будівництва, свідоцтво про право особистої власності на будівництво на ім`я ОСОБА_8 та інші документи (т. 2 а.с.84-93).

Із наданої КП «Великоновосілківське БТІ» інвентаризаційної справи на домоволодіння по АДРЕСА_1 вбачається, що вона містить технічний паспорт, власником будинку зазначено ОСОБА_12 , частка 1, оціночний акт, в якому зазначено дату будівництва -1969 рік, план будинку, рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 08 вересня 2004 року № 87 про оформлення права власності на домоволодіння за ОСОБА_12 , свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_12 , витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_12 та інші документи. Документи містять відмітку «погашено 22 квітня 2016 року» (т.2 а.с.94-131).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Ключової вимогою позивача у даному спорі є встановлення факту прийняття його матір`ю ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР).

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Встановлено, що спадщина після смерті баби позивача ОСОБА_8 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 на час її смерті були її четверо дітей сини ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та донька ОСОБА_9 , ( яка до 1982 року носила прізвище ОСОБА_19 ).

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій у визначений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року N 18/5 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про плату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

В обґрунтування своїх позовних вимог в частині встановлення факту прийняття спадщини, позивач у позові посилався на те, що його мати ОСОБА_9 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки як на час смерті спадкодавця, так і після, вона проживала в спадковому будинку, що підтверджується актом депутата Андріївської селищної ради від 09 березня 2016 року. ОСОБА_9 проживала у спадковому будинку до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зі своєю матір`ю проводили поточний ремонт будинку на надвірних споруд, купували вугілля для опалення будинку, сплачували кошти за спожиту електричну енергію. Фактичне користування спадковим будинком матір`ю позивача ОСОБА_10 підтверджується також договорами про користування електричною енергією від 03 липня 2008 року і від 08 травня 2014 року.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, апеляційний суд дійшов висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів того, що протягом шести місяців з дня смерті своєї матері ОСОБА_8 , а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2 , її донька ОСОБА_9 здійснила дії щодо фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, позивачем не надано.

Встановлено, що дії, які б свідчили про волевиявлення ОСОБА_9 на прийняття спадщини після смерті матері, остання не вчинила і на протязі двадцяти років з часу смерті ОСОБА_8 та до своєї смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, впродовж встановленого законом строку ОСОБА_9 не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також до суду з відповідними вимогами, направленими на реалізацію нею права на спадкування.

Апеляційним судом, із нотаріальних контор були витребувані відомості про наявність спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно спадкової справи № 532, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі заповітів і спадкових справ та відкрита 03 жовтня 2001 року після смерті ОСОБА_8 , вбачається, що дана справа була заведена Великоновосілківською державною нотаріальною конторою за заявою сина спадкодавиці ОСОБА_12 .

Крім того, матеріали даної спадкової справи утримують заяви синів спадкодавиці - ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які відмовились від належної їм частки у спадковому майні матері на користь брата ОСОБА_12 . Також у справі є заява, складена від імені ОСОБА_13 , як доньки померлої ОСОБА_8 , згідно якої спадкоємиця відмовилась від належної їй частки у спадковому майні матері на користь брата ОСОБА_12 . При цьому у цій заяві є посилання на те, що спадщина у шестимісячний строк нею не прийнята і на неї вона не претендує, до суду за продовженням цього строку звертатись на буде. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2001 року, яке знаходиться в матеріалах спадкової справи, воно було видане державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори Пащенку М.П. після смерті його матері ОСОБА_8 на земельну частку(пай) в КСП «Перемога» Великоновосілківського району Донецької області, розміром 6, 76 в умовних кадастрових гектарах (т. 10 а.с.98-112)

Згідно спадкової справи № 64/2016, яка була зареєстрована в Спадковому реєстрі, відкритої 03 березня 2016 року після смерті ОСОБА_9 , вбачається, що дана справа була заведена Курахівською державною нотаріальною конторою за заявою її сина позивача ОСОБА_1 . Також в матеріалах даної спадкової справи є довідка КП «Міська служба єдиного замовника» за № 63 від 26 лютого 2016 року, видана ОСОБА_1 , про те, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 на день своєї смерті ОСОБА_9 постійно мешкала та була зареєстрована (т. 10, а. 115-122).

На підтвердження своїх позовних вимог щодо встановлення факту прийняття ОСОБА_9 спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_8 , позивач надав суду акт депутата Андріївської селищної ради від 09 березня 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 з 1995 року проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Також під час розгляду справи у суді першої інстанції були допитані в якості свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_4 , які свідчили про те, що ОСОБА_9 після смерті свого батька, який помер у 1986 році, почала проживати у спадковому будинку разом зі своєю матір`ю та мешкала там до своєї смерті у 2015 році. (т. 1 а.с.13).

Отже, зазначена довідка депутата та свідчення свідків є суперечливими щодо часу, з якого почала проживати у спадковому будинку ОСОБА_9 , а тому апеляційний суд оцінює ці докази критично.

Суд апеляційної інстанції відхиляє довід позивача, викладений в апеляційній скарзі про те, що у ОСОБА_9 зберіглось свідоцтво про право особистої власності на спадковий будинок, що свідчить про її фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном, оскільки доказів того, що вказане свідоцтво знаходилось саме у ОСОБА_9 суду не надано. Крім того, про цей факт у позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 не заявляв.

Таким чином, місцевим судом був зроблений помилковий висновок про те, що факт прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті своєї матері ОСОБА_8 був доведений у судовому засіданні.

Аналогічні висновки щодо відсутності доказів на підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_8 були зроблені Апеляційним судом Донецької області в постанові від 14 червня 2018 року, яка залишена без змін постановою Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Андріївської сільської ради, Великоновосілківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними нотаріальних дій, державного акту, свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку (т. 3 а.с.29-43).

При цьому право на спадщину у позивача є похідним від прийняття цієї спадщини його матір`ю ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги позивача про те, що у судовому засіданні доведено факт прийняття ОСОБА_9 спадщини після смерті матері ОСОБА_8 є необґрунтованими.

Таким чином, відсутні підстави для встановлення факту прийняття матір`ю позивача ОСОБА_9 спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_8 , а тому не підлягають задоволенню і решта вимог позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки ним не доведено, що від встановлення фактів перейменування вулиці, на якій розташований спадковий будинок, зміни адреси земельної ділянки, наданої ОСОБА_6 під забудову даного нерухомого майна, зміни поштової адреси домоволодіння, а також постійного проживання позивача разом зі спадкодавицею ОСОБА_9 на час відкриття спадщини, залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

При цьому, ухвалюючи рішення в частині встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавицею ОСОБА_9 , суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для спраив, не витребував з нотаріальної контори інформацію про наявність спадкової справи, заведеної після смерті останньої та не врахував, що позивач прийняв спадщину своєї матері шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, а тому встановлення даного факту не має юридичного значення.

Також позивачем не доведено порушення саме його прав оспорюваними ним рішенням виконавчого комітету, свідоцтвом про право власності, свідоцтвами про право на спадщину та державною реєстрацією права власності.

Крім того, ухвалення рішення виконавчого комітету Андріївської сільської ради від 08 вересня 2004 року № 87 та видача ОСОБА_12 свідоцтва Андріївської сільської ради від 05 листопада 2004 року про право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відбувалось за життя матері позивача ОСОБА_9 , проте вона зазначених документів на спірне майно не оспорювала.

З огляду на те, що відсутні правові підстави для встановлення факту прийняття ОСОБА_9 спадщини, похідні позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадковий будинок також не підлягають задоволенню, тому аргументи апеляційної скарги позивача в цій частині є неспроможними.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 про те, що рішення суду першої інстанції в частині встановлення фактів перейменування вулиць, зміни поштової адреси земельної ділянки, зміни поштової адреси домоволодіння і постійного проживання позивача разом з ОСОБА_9 , відповідачкою ОСОБА_2 не оскаржується, а тому не повинно перевірятись апеляційним судом, оскільки в прохальній частині своєї апеляційної скарги відповідачка ОСОБА_2 просила рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , тобто оскаржила дане рішення у повному обсязі.

Враховуючи те, що за вимогами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача, є підстави для скасування додаткового рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 квітня 2021 року про часткове відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу та відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права щодо законності та обґрунтованості судового рішення, рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Також слід скасувати додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 квітня 2021 року та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про його ухвалення.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року та додаткове рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 квітня 2021 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відділ реєстрації Великоновосілківської селищної ради, Курахівська державна нотаріальна контора Донецької області, Комунальне підприємство «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації» про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання незаконним рішення, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності у порядку спадкування.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Суддя: