Справа № 464/6514/20 Провадження № 2/450/143/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 жовтня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,-

в с т а н о в и в:

позивач 19.11.2020 року звернулася до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до відповідача та просить усунути перешкоди в користуванні належними їй житловими приміщеннями ( будинком) та земельними ділянками, розташованими за адресою АДРЕСА_1 , шляхом виселення відповідача ОСОБА_2 з будинку за даною адресою.

Позовні вимоги мотивує тим, що з являється одноосібним власником будинку АДРЕСА_1 , в якому до даного часу зареєстрований та проживає її колишній чоловік ОСОБА_3 , шлюб з яким розірвано у 2009 році.

У 2019 року без її згоди, як власника будинку, ОСОБА_3 дозволив вселитися в належний їй будинок ОСОБА_2 , яка плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги відмовляється сплачувати. Крім того, з того часу ОСОБА_2 неодноразово чинила їй перешкоди в доступі до приміщень загального користування ( котельні, кладової, гаражу), через які проходять будинкові комунікації, а також неодноразово влаштовувала скандали та висказувала на її адресу погрози.

Із-за такої поведінки відповідачки в належному їй будинку і на території земельних ділянок, вона неодноразово зверталася в поліцію та до Сокільницької сільської ради, і в результаті проведених перевірок такі факти підтверджувались.

Стверджує, що ОСОБА_2 за даним адресом не зареєстрована, а зареєстрована у власній квартирі АДРЕСА_2 . З врахуванням зазначеного, посилаючись на приписи ст.156 ЖК України, позов просить задовольнити.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 25.11.2020 р. дана позовна заява передана на розгляд Пустомитівського районного суду Львівської області за територіальною підсудністю.

19.01.2021р. по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву, однак така відзив не подала.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з вище зазначених підстав та просить позов задовольнити. Крім того пояснила, що ОСОБА_2 вселилась в будинок як співмешканка ОСОБА_3 у 2019 р., з яким проживає в належному їй будинку до даного часу. Однак ОСОБА_3 в неї, як власника, не питав дозволу на вселення відповідачки, та який не являється членом її сім`ї більше 10 років, так як вони не перебувають в шлюбі і не ведуть спільне господарство.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Повно та всебічно з`ясуваши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ №185682 та ЯЛ №186683, з 1995 року являється одноособовим власником двох земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.14-15).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 26.04.2019р., ОСОБА_1 являється одноособовим власником будинку садового типу загальною площею 214,8 кв.м по АДРЕСА_1 ( а.с.9).

Як вбачається з Акту обстеження від 05.11.2020р., комісія у складі депутата Сокільницької сільської ради та сусідів провела обстеження будинку по АДРЕСА_1 та встановила, що ОСОБА_2 проживає за даною адресою без реєстрації ( а.с.21).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого станом на 27.10.2020 р., ОСОБА_2 з 2005 року являється співвласником квартири АДРЕСА_2 ( а.с.22).

Як слідує з повідомлень Пустомитівського Відділу поліції, скерованих 10.04.2019р, 28.07.2020р., 13.11.2020р. на адресу ОСОБА_1 , така неодноразово зверталася у відділ поліції з приводу протиправних дій ОСОБА_2 , а саме створення (чинення) перешкод

у користуванні та розпорядженні майном за адресою АДРЕСА_1 .

За результатами перевірок дані факти підтвердились, тому з ОСОБА_2 проводились профілактичні бесіди щодо недопущення вчинення протиправної поведінки по відношенню до заявника та членів її сім`ї ( а.с. 16-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового абомайнового права та інтересу.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Статтями 317,321 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок ( квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселити в займане жиле приміщення інших членів сім`ї.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч.2 ст.64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 64 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку належать дружина (чоловік), їх діти і батьки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство.

З сукупного аналізу зазначених норм діючого законодавства слідує, що члени сім`ї власника будинку мають право користування жилим приміщенням нарівні з власником будинку, а також право вселяти в займане ними жиле приміщення інших членів сім`ї тільки за наявності згоди власника такого приміщення.

Сторонами не надано, а судом не встановлено факту можливого перебування відповідача в сімейних відносинах з позивачем чи являлася (являється) членом її сім`ї, як і відсутні докази про те, що позивач ОСОБА_1 , як власник спірного житлового приміщення, давала свою згоду на вселення відповідача ОСОБА_2 в належне позивачу приміщення.

Відповідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивач скористалася своїм правом та надала суду вище зазначені докази на підтвердження своїх вимог, і дані докази суд вважає належними і допустимими.

Однак відповідач не скористалася таким правом та не надала суду будь-яких доказів на підтвердження обставин свого правомірного вселення та користування спірним майном, а також не спростувала твердження позивача та надані на їх підтвердження докази щодо такого незаконного вселення в будинок і наявності перешкод в користуванні таким.

З врахуванням вище зазначеного суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 у 2019р. незаконно вселилася в належне позивачу ОСОБА_1 житлове приміщення (будинок) за адресою АДРЕСА_1 , в якому до даного часу проживає та своїми діями чинить власнику перешкоди в користуванні даними майном.

Керуючись ст. ст. 317, 321,391 ЦК України, ст.ст.64,150,156 ЖК України, ст.ст. 76, 81, 141,258-259, 263-265, 273, 280-284, 351-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належними їй на праві власності житловими приміщеннями ( будинком) та земельними ділянками, розташованими за адресою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації якої АДРЕСА_1 , понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.( вісімсот сорок гривень 80копійок).

Дане заочне рішення може бути переглянуте Пустомитівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданною протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рiшення без задоволення, заочне рiшення може бути оскаржено вiдповiдачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 13.10.2021року.

Суддя М.О.Кіпчарський