Справа №175/4132/21
провадження №2-з/175/15/21
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2021 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , відповідач Акіонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Так, заявник ОСОБА_1 в обґрунтування заяви посилається на те, що в строки визначені частиною 4 статті 152 Цивільного кодексу України нею буде подано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області позовну заяву «про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню». Тобто предметом позову є визнання виконавчого напису №1140, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 19 квітня 2019 року, таким, що не підлягає виконанню.

Також заявниця зазначає про те, що на теперішній час по виконавчому документу, який оскаржується, відкрито виконавче провадження та приватним виконавцем вчиняються дії щодо реалізації майна, на яке звернуто стягнення, та вже призначено суб`єкта оціночної діяльності, тому невжиття заходів забезпечення позову позбавить її, як позивачку ефективного захисту прав та інтересів, оскільки на підставі виконавчого документу з примусового виконання виконавчого напису, може бути реалізовано предмет іпотеки.

Так, частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачає що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов може забезпечуватись шляхом накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали заяву про забезпечення позову з додатками, суд дійшов висновку про те, що заявницею (позивачкою) не надано належних докази в підтвердження наявності достатніх підстав для забезпечення позову, а також не доведено той факт, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що після звернення з відповідним позовом позивач, на підставі додаткових доказів приєднаних до позову, може також ініціювати забезпечення позову відповідним шляхом, тому вважаю за необхідне, на даному етапі, відмовити у задоволенні клопотання заявника.

Керуючись ст.ст. 149, 50-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського Апеляційного суду шляхом подачі в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.М. Бойко