Справа №296/8698/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30203, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 08 вересня 2020 року про стягнення із нього на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" 54 761,26 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 500568691 від 11.10.2016 року та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Адамовича О.Й. від 11.10.2021 цивільну справу №296/8698/21 передано на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира з огляду на те, що фактичне виконання виконавчого напису нотаріуса здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. за місцем роботи позивача, а саме: КП «Зеленбуд», яке знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. Кавалерійський, 13 (територія Богунського району м. Житомира). Окремо суддя послався на відсутність у матеріалах справи жодних доказів того, що за місцем реєстрації позивача здійснюється виконання виконавчого напису нотаріуса, зокрема, що накладено арешт на майно, здійснено його опис тощо. У свою чергу приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та вказана постанова виконується за місцем роботи позивача в КП «Зеленбуд», що відноситься до територіальної юрисдикції Богунського районного суду м. Житомира.

Разом з цим, такі висновки судді Корольовського районного суду м. Житомира є помилковими, ґрунтуються виключно на власному трактуванні національного процесуального законодавства та суперечать як змісту Закону України «Про виконавче провадження» й ЦПК України, так і висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду.

За загальним правилом частини другої ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій ст.28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повергнення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 ЦПК України (зміст частини шістнадцятої ст.28 ЦПК України).

Отже, виходячи із систематичного аналізу статтей 27, 28 ЦПК України, підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст.27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 цього Кодексу (частина шістнадцята ст.28 ЦПК України). Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Звертаючись із позовною заявою, ОСОБА_1 вказав адресу відповідача: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, що знаходиться у Солом`янському районі міста Києва, та подав позовну заяву до Корольовського районного суду м. Житомира, посилаючись на положення ч. 12 ст. 28 ЦПК України, а саме за місцем виконання виконавчого напису. Окремо позивач звернув увагу суду, що в постанові приватного виконавця невірно указана його адреса: АДРЕСА_1 та дійсною адресою проживання позивача є АДРЕСА_1 . На підтвердження даної обставини ОСОБА_1 до позову була додана копія паспорту громадянина України.

Корольовський районний суд м. Житомира не звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, наданими на запит Богунського районного суду м. Житомира, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до території Корольовського району м. Житомира.

Таким чином позивач у даній справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира за місцем реєстрації свого проживання та виконання виконавчого напису нотаріуса.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведені у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 29.10.2020 року по справі №263/14171/19 міститься висновок про те, що місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

У справі №263/14171/19 Верховний Суд дійшов висновку, що «позов подано до суду за місцем виконання виконавчого напису, за місцем проживання позивача, що відповідає частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»та частині дванадцятій статті 28 ЦПК України, а тому оскаржувані судові рішення в частині визначення правил територіальної підсудності позову ОСОБА_1 ухвалені з дотриманням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими».

Законодавець пов`язує право альтернативної підсудності (за вибором позивача) із місцем виконання рішення, яке може із місцем прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем не співпадати. У даному випадку виконавчі дії не обмежуються виконавчим округом та можуть вчинятися приватним виконавцем на всій території України. При постановленні ухвали від 11.10.2021 безпідставно ототожнено відмінні правові категорії «місце виконання рішення» та «місце прийняття до виконання виконавчих документів». За таких обставин, місце проживання позивача, яке вказано приватним виконавцем у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не є визначальним фактом при вирішенні питання територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки місце проживання позивача, що зареєстроване у встановленому законом порядку, підтверджено відповідними зазначеними вище доказами.

Із огляду на викладене, позивач використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності та обґрунтовано звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира за місцем свого проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, оскільки приватний виконавець не обмежений у праві вчиняти виконавчі дії також за місцем проживання боржника, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, та наразі належними чи допустимими доказами не спростоване.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що місцем реєстрації проживання позивача та виконання виконавчого напису нотаріуса є територія Корольовського району м. Житомира, позовну заяву з усіма матеріалами необхідно передати за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 27, 28, 31, 32, 263, 353-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передати на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира (10014, м. Житомир, м-н Соборний, 1).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя