Справа № 283/1418/21
Провадження №2/283/533/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2021 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В.,за участю представника позивача адвоката Реуса Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Виконавчий комітет Малинської міської ради Житомирської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив їх визнати такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.03.2002 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб.

13.07.2003 ОСОБА_5 було видано Ордер №49 Відкритим акціонерним товариством «Сервіс» на право зайняття кімнати АДРЕСА_1 .

21.11.2007 виконавчим комітетом Малинської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_1 , згідно з яким було передано у власність житлову квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Разом з цим, в той період позивач вже не проживав зі своєю дружиною та взагалі не узгоджував процес приватизації спірної кватири, не звертався ні до Виконавчого комітету Малинської міської ради, ні до Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства, не подавав і не підписував жодних заяв.

19.07.2011 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, Малинського ВК ЖРЕП, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання незаконним свідоцтва про право власності на житло, рішення виконкому Малинської міської ради та наказу Малинського ВК ЖРЕП задоволено, у зв`язку з чим визнано недійсним свідоцтво за № НОМЕР_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке видане Виконавчим комітетом Малинської міської ради 21.11.2007; визнано незаконним рішення Виконавчого комітету Малинської міської ради від 22.08.2007 року за № 238 «Про приватизацію житла» в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 ; визнано незаконним наказ Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства № 31 від 03.09.2007 року «Про приватизацію житлового фонду» в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 .

27.12.2011 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області шлюб зареєстрований 02.03.2002 відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції у Житомирській області між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 розірвано.

Таким чином, з 2011 року сторони припинили шлюбні стосунки та спільне ведення господарства, при тому, відповідач ОСОБА_5 14.09.2017 року змінила своє прізвище на ОСОБА_6 .

На даний час позивач має намір використати своє право на приватизацію, у зв`язку з чим подав заяву до Малинської міської ради щодо передання йому у власність квартиру АДРЕСА_1 , однак листом Малинської міської ради від 23.02.2021 року йому було відмовлено з тих підстав, що на даний час наявне рішення Малинського районного суду від 03.09.2012 року у спраї 0614/1058/2012, відповідно до якого між сторонами у справі було встановлено порядок користування спірною квартирою.

Так, 03.09.2012 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства про встановлення порядку користування квартирою та укладення договору найму було задоволено частково; встановлено порядок користування квартирою шляхом виділення у користування ОСОБА_5 кімнати площею 12 кв.м., ОСОБА_1 кімнати площею 16,8 кв.м.; коридор, туалет, кухню, балкон та ванну залишено у спільному користуванні.

Проте, ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_3 з 2003 року в даній квартирі не проживають та ніколи не проживали.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою та стягнути на його користь сплачений судовий збір.

Процесуальні дії у справі

26.05.2021 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів.

Ухвалою від 07.06.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 05 липня 2021 року, яке відкладено за клопотанням відповідача ОСОБА_7

18.06.2021 від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі її представника; враховуючи рішення Малинського районного суду від 03.09.2012 про встановлення порядку користування, третя особа вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

29.06.2021 до суду надійшов відзив на позов від відповідача ОСОБА_7

09.07.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

05.07.2021 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а 02.08.2021 - заява про виклик свідків.

02.08.2021 від відповідача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 03.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14 годину 30 хвилин 04 жовтня 2021 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та виклик свідків.

10.08.2021 на виконання вимог ухвали надійшов лист з УПСЗН ВК Малинської міської ради.

04.10.2021 в зв`язку з неповідомленням відповідачів про час і місце розгляду справи, судове засідання відкладене на 12 годину 01 листопада 2021 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву, заяв, клопотань, до суду не подавав.

Позиція позивача

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав визначених у позові. Зокрема, зазначив, що відповідачі в квартирі не проживають понад 18 років, кожен з них має окреме зареєстроване місце проживання, дані обставини свідать про те, що відповідачі добровільно залишили вказану квартиру. Натомість позивач проживає в квартирі, доглядає за нею, оплачує комунальні послуги, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, у відвизі на позов зазначила, що 13.07.2003 їй на сім`ю було видано ордер №49 на право зайняття квартири АДРЕСА_1 , де вони з сином та чоловіком проживали, сплачували комунальні послуги та мали постійну прописку.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 намагався в судовому порядку визнати вищевказаний ордер недійсним, проте рішенням Малинського районного суду від 14.08.2012 року у задоволенні позовних вимог йому було відмовлено.

Відповідно до рішення Малинського районного суду від 03.09.2012 виділено в користування ОСОБА_5 кімнату площею 12 кв.м, ОСОБА_1 - кімнату площею 16,8 кв.м, коридор, туалет кухня, балкон та ванна кімната залишено у спільному користуванні. Також суд зобов`язав Малинське ВК ЖРЕП укласти з ОСОБА_5 окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на її ім`я окремий рахунок на кімнату площею 12 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1 .

Після набрання рішенням законної сили нею було укладено окремний договір найму кімнати площею 12 кв.м. та відкрито на її ім`я окремий особовий рахунок за № НОМЕР_2 . Відкриття кожному з сторін окремих особових рахунків свідчить про фактичне укладення між ВК ЖРЕП та кожним з сторін договору найму окремих кімнат відповідно до судового рішення, оскільки підставою для відкриття окремих особових рахунок є фактичне визнання ВК ЖРЕП факту укладення договору найму жилого приміщення, яким сторони намомент судового рішення уже фактично користувалися.

Таким чином з 03 вересня 2012 року кожен з колишнього подружжя проживає в своїй кімнаті, має окремий особовий рахунок та сплачує комунальні послуги щодо займаної площі приміщення.

Станом на 01.01.2020 будинок Малинським ВК ЖРЕП було передано у ОСББ «Злагода-Малин», при цьому особові рахунки лишились незмінними.

В вищевказаній квартирі вона проживала і проживає з дня її отримання і мала там постійну прописку (реєстрацію місця проживання), регулярно сплачує послуги за утримання будинку та прибудинкової території. Проте на даний час склалась така ситуація, що проживаючи у вищевказаній квартирі, вона позбавлена можливості відновити реєстрацію її фактичного місця проживання.

Надані позивачем довідки щодо її непроживання в кімнаті є неправдивими, оскільки він сам в сусідній кімнаті фактично не проживає, а проживає в селі Баранівка, а тому не може знати та контролювати її проживання. Вона дійсно часто буває в будинку свого батька по АДРЕСА_2 , оскільки батьку 86 років і за станом здоров`я він потребує догляду та уваги. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Встановлені судом обставини

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 02.03.2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирської області, актовий запис №28, дошлюбне прізвище відповідачки - ОСОБА_8 (а.с.6).

14.09.2017 року ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданого Малинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.14).

13.07.2003 Відкритим акціонерним товариством «Сервіс» ОСОБА_5 було видано ордер №49 на право зайняття кімнати АДРЕСА_1 , розміром 30,1 м2, склад сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.15).

Відповідно до наказу Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства № 31 від 03.09.2007 року «Про приватизацію житлового фонду» ОСОБА_5 було проведено приватизацію квартири АДРЕСА_1 , за погодженням з міськвиконкомом, рішення №238 від 22.08.2007 року (а.с.24-25).

Свідоцтвом АДРЕСА_3 про право власності на житло від 21.11.2007 року підтверджується право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.26).

Рішенням Малинського районного суду від 19.07.2011 частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Малинської міської ради, Малинського виробничого комунального житлово- ремонтного експлуатаційного підприємства, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання незаконними свідоцтва про право власності на житло, рішення виконкому Малинської міської ради та наказу Малинського виробничого комунального житлово - ремонтного експлуатаційного підприємства, зокрема визнано незаконним свідоцтво № 181 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке видане Виконавчим комітетом Малинської міської ради 21 листопада 2007 року на підставі рішення виконкому № 238 від 22.08.2007 року на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; визнано незаконним рішення Виконавчого комітету Малинської міської ради від 22.08.2007 року № 238 «Про приватизацію житла» в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 ; визнано незаконним наказ Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства № 31 від 03.09.2007 року «Про приватизацію житлового фонду» в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 (а.с.27-31).

27.12.2011 рішенням Малинського районного суду шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.32-33).

Рішенням Малинського районного суду від 03.09.2012 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства про встановлення порядку користування квартирою та укладення договорів найму. Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування: ОСОБА_5 кімнату площею 12 кв.м, ОСОБА_1 кімнату площею 16,8 кв.м, коридор, туалет, кухню, балкон та ванну кімнату залишити у спільному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ; зобов`язано Малинське виробниче комунальне житлово-ремонтне експлуатаційне підприємство укласти з ОСОБА_5 окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на її ім`я окремий рахунок на кімнату площею 12 кв.м (а.с.35-37).

Згідно з актом депутата Малинської міської ради від 07.03.2021 за №1680, ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_5 з 2002 року по даний час (а.с.38).

Відповідно до довідки ОСББ «Злагода-Малин» від 21.12.2020, виданої ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на час передачі будинку АДРЕСА_6 з управління ВК ЖРЕП в управління ОСББ «Злагода-Малин» та на момент видачі довідки, за адресою: АДРЕСА_5 не зареєстрована та не проживає (а.с.39).

Довідкою ОСББ «Злагода-Малин» від 12.05.2021, виданою ОСОБА_1 , підтверджується, що ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_5 , не зареєстрований та не проживає (а.с.41).

Згідно з довідкою ОСББ «Злагода-Малин» від 30.06.2020, виданою ОСОБА_7 , рішенням Малинського районного суду від 03.09.2012 встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . ВК ЖРЕП було відкрито окремий рахунок № НОМЕР_2 на кімнату площею 12 кв.м і окремий особовий рахунок № НОМЕР_5 на кімнату площею 16,8 кв.м. Після передачі будинку ВК ЖРЕП у ОСББ «Злагода-Малин» особові рахунки лишились незмінними. Станом на 30.06.2020 за ОСОБА_7 (о/р 2663 ) заборгованість відсутня (а.с.56).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказав, що проживає в будинку по АДРЕСА_6 з 2000-х років, а ОСОБА_1 , може й ще раніше. За останні 20 років нікого, крім позивача, у квартирі АДРЕСА_4 не бачив. Проживає на 3 поверсі, має спільний з позивачем балкон. Повідомив, що відповідачів не знає взагалі і жодного разу не бачив, бачив тільки ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_10 надала показання про те, що вона проживає в АДРЕСА_7 , в сусідній квартирі нікого, крім позивача, не бачила з 2000-х років. В квартирі живе ОСОБА_1 , почав проживати ще раніше за неї.

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом

Між сторонами виник спір з приводу визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч.ч. 4-5 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Понад шість місяців жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї у випадках, передбачених пунктами 1-7 ч. 3 ст. 71 ЖК України.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71,72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вичерпного переліку поважних причин не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності (постанова ВС № 490/12384/16-ц від 24.10.2018).

Як зазначив ВС у постанові № 466/8886/18 від 20.01.2021, статті 71 та 72 ЖК УРСР встановлюють загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, визначають судовий порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки. Разом із тим вказані статті не передбачають обмеження кола осіб, наділених правом на звернення до суду з відповідним позовом. Отже, наймач, або член сім`ї наймача, не може бути обмежений у праві звернення до суду за захистом своїх прав, свобод чи законних інтересів, зокрема із позовом про визнання інших членів сім`ї наймача такими, що втратили право користування житлом з підстав передбачених статтями 71, 72 ЖК УРСР.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 як член сім`ї наймача набув права користування квартирою АДРЕСА_1 ; на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2019 року ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_8 (а.с.21-23); в квартирі АДРЕСА_1 він з 16.10.2018 не зареєстрований та не проживає (а.с.41).

Таким чином, належними доказами підтверджено непроживання ОСОБА_3 в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Однак, рішенням Малинського районного суду від 03.09.2012 встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 : в користування ОСОБА_5 виділено кімнату площею 12 кв.м, а ОСОБА_1 (позивачу у даній справі) кімнату площею 16,8 кв.м, коридор, туалет, кухню, балкон та ванну кімнату залишено у спільному користуванні.

Таким чином, вказаним судовим рішенням позивач був позбавлений права на користування кімнатою площею 12 кв. м у даній квартирі, а відповідач ОСОБА_2 права на користування кімнатою площею 16,8 кв.м.

З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позивач не має правових підстав для звернення до суду із заявленими позовними вимогами щодо всієї квартири в цілому, оскільки, як вже зауважено судом вище, він має право на користування лише однією житловою кімнатою та допоміжними приміщеннями.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а саме визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування кімнатою площею 16, 8 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги до ОСОБА_2 не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки, як вже зазначав суд, рішенням суду від 03.09.2012 вже прининено право користування ОСОБА_2 житловою кімнатою 16,8 кв.м, яка є у користуванні позивача. А ОСОБА_1 , не маючи права на користування кімнатою 12 кв.м, не може ставити вимоги про визнання ОСОБА_7 такою, що втратила право на користування вказаною кімнатою, бо таке право вимоги йому не належить, а, на думку суду, належить власнику житла, яким позивач не є.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 23, 76, 81,141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Виконавчий комітет Малинської міської ради Житомирської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування кімнатою площею 16, 8 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , сплачений судовий збір у розмірі 454 гривні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 05.11.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 .

Суддя В. М. Хомич