КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-495/11
Провадження № 6/947/589/21
УХВАЛА

10.11.2021

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, подану по цивільній справі №1512/2-495/11 за позовом

Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просить суд

поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 2-495/11, відповідно до якого стягнуто ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №3461-08 ПОУ А, в розмірі 46 656,14 гривень.

видати дублікат виконавчого листа виданого на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 2-495/11, відповідно до якого стягнуто ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №3461-08 ПОУ А, в розмірі 46 656,14 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 07.09.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, подану по цивільній справі №1512/2-495/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без руху. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про необхідність виправити недоліки заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 24.09.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40х) про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, подану по цивільній справі №1512/2-495/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромбуло прийнято до розгляду. Призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 10.11.2021 року представник ОСОБА_1 проти задоволення заяви заперечував, просив відмовити у поновленні пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у повному обсязі.

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 10.11.2021 року не з`явився, однак 04.10.2021 року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути заяву про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, за його відсутності.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступник - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання 10.11.2021 року не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили.

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ,суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №1512/2-495/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року було ухвалено відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №1512/2-495/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2011 року у цивільній справі №1512/2-495/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2011 року було задоволено позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» загальну суму заборгованості за кредитним договором №3461-08ПОУ А від 08.08.2005року в розмірі 46 656 (сорок шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 14 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 466 (чотириста шістдесят шість) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору та 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

07.04.2011 року на виконання вказаного заочного рішення суду Київським районним судом м. Одеси були видані відповідні виконавчі листи.

Постановою старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стоянова Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2011 року було відкрито виконавче провадження ВП №26431614 з виконання виконавчого листа № 2-495/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 07.04.2011 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» у розмірі 46 656,14 грн.

Постановою головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Коркач О.І. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2014 року ВП №26431614 виконавчий лист № 2-495/11, виданий Київським районним судом м. Одеси 07.04.2011 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» у розмірі 46 656,14 грн. було повернуто стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погоджується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну покупцеві.

Відповідно до п. 2.3. договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця, та, з урахуванням інших зобов`язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов`язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

Згідно актів приймання-передачі за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27.03.2012 року, зобов`язання за кредитним договором №3461-08ПОУ А від 08.08.2005року перейшло до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

11.05.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено договір № 1369/К про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 року було замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконавчому листі, виданому на підставі рішення Київської районного суду м. Одеси у справі №2-495/11, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованої за кредитним договором №3461-08 ПОУ А, в розмірі 46 656,14 гривень.

Відповідно до статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема, для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Обов`язок щодо своєчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання покладається на стягувача.

Підставою для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об`єктивну вагу для сторін та для справи.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, з`ясовує питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин робить висновок про їх поважність чи неповажність.

Варто також зазначити, що питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникла об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Суди, при розгляді заяв про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання мають детально досліджувати всі обставини, які вплинули на пропуск строків пред`явлення виконавчих документів до виконання і розглядати їх в сукупності шляхом встановлення відповідного причинно-наслідкового зв`язку.

Це відповідає правовій позиції у справі №6-711цс15, яка викладена у постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року.

Стягувач зобов`язаний сумлінно користуватись усіма наданими правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» в своїй заяві просить поновити строк на пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання обґрунтовуючи ці вимоги тим, що виконавчий лист по стягненню з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 46656,14 грн. було пред`явлено до виконання, однак його було повернуто стягувачу - ПАТ «УкрСиббанк» на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2014 року, винесеної державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управлінняюстиції Коркач О.І.

Тобто, виконавчий документ вже після укладення договору купівлі - продажу прав за кредитами, укладеного 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», було повернуто первісному стягувачу, який на той час вже не був кредитором за кредитним договором.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, в обґрунтування пропущення строку на пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання представник заявника посилається на направлення оригіналу виконавчого документа до АТ «УкрСиббанк» на адресу: м. Одеса, Р. Кармена, 21, який не мав на цей момент відповідних процесуальних прав; не надходження до ПАТ «Дельта Банк» від АТ «УкрСиббанк» процесуальних документів; відсутність оригіналу виконавчого документа у належного стягувача, у зв`язку з чим неможливістю пред`явлення його повторно до виконання у передбачений законодавством термін; запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» 03.03.2015 року; відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» 02.10.2015 року; законодавчо унормовані процедури ліквідації банку дійсно стали тими обставинами незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для вчинення процесуальної дії.

На думку представника заявника, не існує більш вагомих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчихдокументів до виконання ніж війна, захоплення частини суверенної території України, законодавчосформована надскладна та тривала процедура консолідації активів банків та ліквідації банків, процедурні обмеження та підготовка активів до реалізації та їх реалізація (зокрема продаж приміщень уяких знаходились відділення банку на адресу яких направлялись оригінали виконавчих документів), а такожфізична відсутність оригіналів виконавчих документів у належного кредитора/стягувача.

Разом з тим, суд критично оцінює твердження представника заявника щодо поважності причин пропуску строку, виходячи з того, що до заяви про поновлення строку для пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання, не надано жодного належного та допустимого доказу того, чому первісний стягувач - АТ «УкрСиббанк», та, в подальшому, ПАТ «Дельта Банк», набувши право вимоги, не цікавилися ходом виконавчих проваджень.

Посилання на перебування ПАТ «Дельта Банк» у стадії ліквідації та посилання на довготривалість процедури передачі кредитних справ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» не впливають на висновок суду, оскільки вказані обставини вказують лише на проведення певних організаційних та розпорядчих процедур, що само по собі не може свідчити про об`єктивну неможливість відповідному стягувачу свого часу пред`явити виконавчий лист до виконання, а тому суду не було доведено, що існували обставини, які унеможливили своєчасне пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тому, на підставі оцінки наданих заявником письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, через що судом не встановлено законних підстав для задоволення поданої заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

При цьому, суд зазначає, що на момент переходу права вимоги за кредитним договором №3461-08ПОУ А від 08.08.2005року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», строк пред`явлення виконавчих листів до виконання вже було пропущено попереднім правонаступником Публічним акціонерного товариства «Дельта Банк», а отримання права вимоги не є підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Суд наголошує, що стягувач, зобов`язаний сумлінно користуватись усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Сам по собі актповторної перевірки матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 від 07.10.2020 року, яким встановлено відступіть у матеріалах кредитної спарви виконавчого листа, не підтверджує доводів заявника у сукупності із встановленими судом обставинами справи, оскільки вказаний акт складено лише з однієї сторони - співробітниками заявника, а втрата виконавчого документа жодним чином не підтверджена, ані з боку попередніх стягувачів, ані з боку Державної виконавчої служби.

Дійсно, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, сукупністю дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Проте, ч.5 ст. 12 ЦПК України врегульовано, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, серед іншого, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

До загальних засад цивільного судочинства чинним законодавством віднесено принцип диспозитивності, який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, ст. 13 ЦПК України також врегульовано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тому, на підставі оцінки наданих заявником письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що стягувачем не доведено, що виконавчий лист був дійсно втрачений, як і не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення його до виконання, через що судом не встановлено законних підстав для задоволення поданої заяви, як в частині видачі дубліката виконавчого листа, так і в частині вимог про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, суд зазначає, що ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Можливість застосування практики ЄСПЛ при вирішені спорів було офіційно закріплено ще у 2006 р., коли був прийнятий Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ неодноразово вказував, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 р. у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003 р.). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).

Суд вважає, що заявник істотно пропустив процесуальний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому відмова у його поновленні у зв`язку з неповажністю причин такого пропуску узгоджується з принципом юридичної визначеності.

З урахуванням викладеного, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, слід відмовити.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 року, яка набрала законної сили та в апеляційному порядку оскаржена не була, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» в частині видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання вже було відмовлено зі схожих підстав.

Керуючись ст.ст. 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, подану по цивільній справі №1512/2-495/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову зупиняє виконання цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 11.11.2021 року.

Суддя Петренко В. С.