ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1440/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/912/20 Категорія: 305010900 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

учасники справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лед Плюс»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»;

особа, яка подала апеляційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лед Плюс»;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лед Плюс» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лед Плюс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

у серпні 2020 року ТОВ «Лед Плюс» звернулось до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 2019 року о 18 год. 20 хв. у м. Бровари, Київської області по вул. Київська, 261 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMV X6», номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Fiat QUBO», державний номер НОМЕР_2 , який є власністю ТОВ «Лед Плюс», під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до полісу № ЕР-141132886 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль ОСОБА_1 застрахований у ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

28 грудня 2019 року Товариство звернулося до страхової компанії із заявою № 76 про відшкодування заподіяної шкоди.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В подальшому, 07 лютого 2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату потерпілому грошових коштів у розмірі 23182,68 гривень. Щодо відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля було відмовлено в усному порядку.

ТОВ «Лед Плюс», зверталось із заявою до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо надання висновку щодо оцінки вартості матеріального збитку, проте відповіді так і не отримало.

На вимогу Городищенського районного суду Черкаської області ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надала висновок про оцінку вартості матеріального збитку, відповідно до страхового акту та Заяви № 76 від 28 грудня 2019 року вартість відновлювального ремонту становить 9387,06 гривень.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ТОВ «Лед Плюс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Лед Плюс» майнову шкоду у сумі різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та загальним розміром заподіяної йому шкоди та виплаченим страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим відшкодуванням - 9 387,06 гривень.

Крім того, представник позивача адвокат Лепех Л.Л. просила суд у разі ухвалення рішення у справі на користь ТОВ «Лед Плюс» включити до судових витрат стягнення з відповідача ОСОБА_1 суму витрат ТОВ «Лед Плюс» на послуги адвоката в розмірі 13500 грн.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що у страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виник обов`язок з виплати страхового відшкодування і розмір завданої шкоди не перевищував ліміт відповідальності страховика, а також беручи до уваги те, що позивач погодився на виплату йому страхового відшкодування у сумі 23182,68 гривень, та отримав відшкодування у сумі 23182,68 гривень, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 9387,06 гривень в якості відшкодування вартості відновлювального ремонту, до задоволення не підлягають.

Також суд вказав, що не підлягають стягненню і витрати позивача на правничу допомогу, у зв`язку відмовою у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лед Плюс» подало апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року і ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Лед Плюс» майнової шкоди в сумі різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та загальним розміром заподіяної йому шкоди та виплаченим страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим відшкодуванням 9387,06 грн та адвокатських витрат.

В апеляційній скарзі вказує, що виникнення права на відшкодування винною особою розміру всього ремонту автомобіля без урахування зносу, який не включає в себе страхова виплата, не залежить від виплати страхового відшкодування по договору страхування.

Зазначає, що оскільки ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону № 1961-IV, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Згідно з Полісом № ЕР-141132886 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на час ДТП відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у разі настання страхового випадку, тобто події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Страхова сума за шкоду завдану майну згідно із вказаним полісом становить 130000 гривень, розмір франшизи - 0,00 гривень.

28 грудня 2019 року ТОВ «Лед Плюс» звернулося до страхової компанії із заявою № 76 про відшкодування заподіяної шкоди.

03 лютого 2020 року позивач ТОВ «Лед Плюс» подав заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування. Відповідно до вказаної заяви позивач погодився з розміром страхового відшкодування у розмірі 23182,68 гривень, на проведенні експертизи не наполягав.

Згідно копії платіжного доручення № 3Р013565 від 07 лютого 2020 року, ТОВ «Лед Плюс» отримало на поточний рахунок № НОМЕР_3 перерахування у сумі 23182,68 гривень.

Під час розгляду справи судом першої інстанції страховиком відповідача ОСОБА_1 було надано суду документи, на підставі яких було розраховано суму страхового відшкодування.

Так, відповідно до розрахунку коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, коефіцієнт фізичного зносу КТЗ Fiat QUBO номерний знак НОМЕР_2 , 206 року виготовлення, станом на 26 грудня 2019 року становить 0,42 (а.с. 46).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 19-0272676 від 17 січня 2020 року, загальна вартість ремонту автомобіля, належного позивачу, становить 32569,74 грн, з яких: вирахування зношення запчастин 42 % - 9387,06 грн (а.с. 51-55).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 9.1. статті 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування

Відповідно до статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі статтею 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою

Відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання страховиком вимог заявника обґрунтованими він приймає рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

І аналізу наведених норм закону вбачається, що страховик зобов`язаний сплатити страхове відшкодування потерпілій особі, яке розраховується, зокрема, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин, а також франшизи, передбаченої сторонами договору страхування.

Матеріалами справи встановлено, що розмір франшизи, передбачений договором страхування, укладеним між відповідачем та третьою особою, становить 0, а розмір фізичного зносу запчастин визначено в сумі 9387,06 грн.

У справі, що переглядається, страховик винної особи ОСОБА_1 і потерпілий ТОВ «Лед Плюс» в особі директора ОСОБА_2 досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і оцінка, експертиза пошкодженого майна проведена не була.

При цьому у заяві щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 03 лютого 2020 року вказано, що розмір страхового відшкодування розраховано на підставі розрахунку Audatex та з урахуванням передбаченого розміру франшизи, застосування коефіцієнту фізичного зносу та інших вимог, що передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 56).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вірно посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, згідно із якою відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Проте судом першої інстанції неправильно застосовано вказану правову позицію та ототожнено ліміт відповідальності страховика і розмір страхової суми, визначеної договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, відповідно до Полісу № ЕР-141132886 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн (а.с. 11).

Ліміт відповідальності страховика у даному випадку становить суму страхового відшкодування, розраховану з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин.

Враховуючи наведене, оскільки матеріалами справи встановлено, що загальна вартість ремонту пошкодженого автомобіля, належного позивачу, тобто завдана позивачу майнова шкода, становить 32569,74 грн, а сума страхового відшкодування становить 23182,68 грн, різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування - 9387,06 грн, зобов`язаний сплатити відповідач ОСОБА_1 , як особа, винна у ДТП.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено необґрунтоване судове рішення, при неповному дослідженні обставин справи, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Лед Плюс» про стягнення з відповідача на користь Товариства майнової шкоди в розмірі 9387,06 грн.

Щодо розподілу судових витрат апеляційний суд вказує наступне.

Відповідно до статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно із частиною 4 статті 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

При поданні позовної заяви 18 серпня 2020 року позивач вказував, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається із розміру сплаченого судового збору в сумі 2102 грн (а.с. 3).

Аналогічне твердження викладене і в уточненій позовній заяві від 27 січня 2021 року (а.с. 84-87).

При цьому, згідно із матеріалами справи під час судового розгляду позивача представляла адвокат Лепех Леся Любомирівна, яка діяла на підставі довіреності від 02 січня 2020 року та від 05 січня 2021 року (а.с. 26, 88).

10 березня 2021 року адвокатом Лепех Л.Л. було подано клопотання щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката в розмірі 13500 грн, до якого додано копію Договору про надання абонентських юридичних послуг № 01/11/19/01 від 01 листопада 2019 року, акти надання послуг № 13 від 31 серпня 2020 року, 30 листопада 2020 року, 31 січня 2021 року, виписки по рахунках та опис виконаних робіт у справі № 691/912/20 від 24 лютого 2020 року (а.с. 103-114).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів враховує, що позивачем при поданні позовної заяви було заявлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс та очікує понести позивач, становить 2102 грн, а заявлена позивачем до відшкодування сума судових витрат становить 15602 грн (13500 грн+2102 грн). Отже сума судових витрат, яку просить стягнути позивач з відповідача, значно перевищує заявлену у попередньому розрахунку суму.

Позивачем не доведено, що він не міг передбачити понесення судових витрат на правничу допомогу в сумі 13500 грн на час подання попереднього (орієнтовного розрахунку).

Так, адвокат Лепех Л.Л. приймала участь у справі в якості представника позивача на підставі довіреностей від 02 січня 2020 року та від 05 січня 2021 року, а договір про надання абонентських юридичних послуг № 01/11/19/01 укладено 01 листопада 2019 року. Тобто позивач розумів, що його інтереси в суді буде представляти адвокат, однак, не заявляв про можливість понесення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Крім того Договором про надання абонентських юридичних послуг № 01/11/19/01 від 01 листопада 2019 року передбачено, що ТОВ «Лед Плюс» щомісячно сплачує адвокату Лепех Л.Л. вартість пакету юридичних послуг, визначених договором, в розмірі 17500 грн (а.с. 104-106).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки сума судових витрат, заявлених позивачем до відшкодування, значно перевищує розмір судових витрат, вказаний у попередньому (орієнтовному) розрахунку, а також враховуючи, що розмір судових витрат непропорційний предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, слід відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат в частині перевищення зазначеного у позовній заяві розміру попереднього розрахунку судових витрат.

Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2102 грн, а також апеляційної скарги в розмірі 3153 грн, а всього 5255 грн.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу ТОВ «Лед Плюс» задовольняє частково, рішення суду першої інстанції скасовує та приймає нове рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Лед Плюс» майнової шкоди в розмірі 9387,06 грн. Крім того стягує із відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 5255 грн.

Керуючись статтями 133, 134, 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лед Плюс» задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лед Плюс» майнову шкоду в розмірі 9387 гривень 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лед Плюс» судові витрати в сумі 5255 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді