справа № 278/2576/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Татуйка Є.О. за участю секретаря Петровської Ю.Р., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Заявленими та не змінюваними в ході розгляду справи позивач поставив на вирішення суду питання про визнання за ним прав власності на житловий будинок. В обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Відповідач є власником земельної ділянки в с. Станишівка. Між сторонами укладено договір на користування позивачем такої власності з можливістю її забудови. Позивач скористався правом забудови у зв`язку із чим провів будівельні роботи. Натомість відповідач звернувся із заявою про введення такого об`єкту будівництва в експлуатацію та тим самим, на переконання позивача, такі дії порушують його права як забудовника та фактичного власника майна.

Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено.

Відповідач, будучи належним чином та завчасно повідомленим про існування даного судового спору не висловив своєї позиції щодо заявлених до нього вимог.

Проаналізував матеріали надані позивач, а відповідач нічого з приводу даного судового спору на адресу суду не направляв, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.

Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та при зверненні до суду сплатив судовий збір.

Відповідач з 17 грудня 2009 року є власником земельної ділянки площею 0,0238 га, по за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва.

1 лютого 2016 року між сторонами укладено договір суперфіцію за яким відповідач передав в платне строкове користування позивачу згадувану земельну ділянку з метою здійснення будівництва житлового будинку.

19 лютого 2016 року між позивачем та ПП ОСОБА_3 укладено договір підряду на будівництво житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_1 .

27 травня 2016 року між сторонами договору підряду складено акт приймання передачі виконаних робіт.

22 березня 2021 року позивач замовив та було виготовлено технічний паспорт на новозбудований будинок.

20 травня 2021 року орган місцевого самоврядування прийняв рішення про зміну адреси розташування згадуваної земельної ділянки на АДРЕСА_2 .

8 липня 2021 року відповідачем зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту (ст. 413 ЦК України).

Землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором. Землекористувач має право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданій йому для забудови (ст. 415 ЦК України).

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону (ст. 331 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Суд вважає відповідача таким, який порушує права позивача, що створеного останнім нерухомого майна такого, як житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Так, між сторонами укладено договір суперфіцію, за яким відповідач передав позивачеві в користування належну земельну ділянку для проведення будівництва. В подальшому, позивач, збудував на земельній ділянці житловий будинок. Суду не надавалось відомостей щодо того, що новостворений будинок належить відповідачу, або інші докази, які б спростовували відомості повідомлені позивачем. Такий перебіг подій, на переконання суду, та подана декларація відповідача про намір зареєструвати права власності на створене позивачем майно, свідчить про порушення прав останнього. Дані права можуть бути захищені судом у обраний заявником спосіб.

Відомостей, які б свідчили про порушення прав інших осіб заявленими вимогами суду надане не було і у справах даного провадження суд позбавлений можливості витребувати докази за власною ініціативою.

Таким чином, суд вважає, позов таким, який підлягає до задоволення, оскільки його вимоги не заборонені нормами матеріального закону, а наведений обсяг доказів підтверджує фактичні та наведені обставини.

Результати вирішення спору дають підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок (будинок садибного типу) загальною площею 49,1 кв.м. (житлоова 10 кв.м., матеріал стін дерев`яний оциліндрований брус) з погребом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0574.

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 908, 00 гривень.

Повне рішення виготовлене 4 листопада 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Євген Татуйко