ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/577/21

Головуючий у першій інстанції Фетісова Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1262/21, № 22-ц/4823/1252/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Ічнянський відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року (ухвалене о 12:42, повний текст рішення складено 02 липня 2021 року) та на додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року (ухвалене о 16:22) у справі за позовом ОСОБА_1 до Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади та його службовими особами, -

У С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, в якому просив:

- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь матеріальну шкоду у розмірі 19 100 грн;

- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

Позов обґрунтовував тим, що 22 березня 2021 року між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір на туристичне обслуговування щодо сімейної подорожі до Єгипту в період з 25 березня по 01 квітня 2021 року. Ним було сплачено вартість туристичних послуг на суму 19 100 грн. Проте 25 березня 2021 року рішенням службової особи Державної прикордонної служби ППр «Бориспіль» йому було відмовлено у перетині державного кордону в зв`язку із наявністю обмеження у праві виїзду за кордон відповідно до постанови Ічнянського РВ ДВС у Чернігівській області від 15 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №11146557, через що позивач не поїхав до Єгипту, а сплачені за договором про туристичне обслуговування гроші були втрачені. Зазначає, що порушення його прав допустив саме державний виконавець, оскільки на підставі відсутності заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 не виніс вчасно постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду його за межі України та не направив відповідної інформації до Державної прикордонної служби України. Не виконавши свого прямого обов`язку орган державної виконавчої служби допустив порушення права позивача на вільний виїзд за межі України, чим заподіяв останньому майнової шкоди, яка полягає у втрачених коштах у сумі 19 100 грн, сплачених за туристичні послуги. Через незаконну бездіяльність відповідача позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, нервовому потрясінні через зрив подорожі, погіршенні сну, стану здоров`я.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади на користь ОСОБА_1 19 100 грн завданої матеріальної шкоди та 5000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Стягнуто з Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 751 грн 91 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року стягнуто з Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 7 000 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На вказані судові рішення Ічнянським відділом ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 30 червня 2021 року заявник просить указане рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що державний виконавець діяв в межах чинного законодавства, в повному обсязі вжив заходів щодо скасування постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, жодних протиправних дій або бездіяльності ним допущено не було, дії державного виконавця в передбаченому законодавством порядку не оскаржувалися та не визнавалися незаконними.

Заявник наголошує, що належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Указує, що за відсутності самого факту вчинення державним виконавцем протиправних дій, а також за відсутності належних доказів, які б свідчили про вчинення таких дій, суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення районного суду від 20 липня 2021 року заявник просить його скасувати, посилаючись на те, що додаткове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, оскільки судом не взято до уваги, що Ічнянським відділом ДВС 14.07.2021 подано апеляційну скаргу на рішення від 30.06.2021.

Зазначає, що в позовній заяві позивач лише наводить орієнтовний розрахунок судових витрат та додає договір про надання правової допомоги, квитанції чи платіжні доручення з відміткою банку, що підтверджують сплату відповідних сум позивачем не подано. Крім того, вказує, що витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 грн не відповідають критеріям реальності таких витрат, виходячи зі складності відповідної роботи.

У поясненнях на апеляційну скаргу, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення районного суду від 30.06.2021 - скасуванню. Вказує, що суд першої інстанції фактично прийняв рішення стосовно прав та обов`язків юридичної особи, не залученої до розгляду даної справи, а саме Державної казначейської служби України. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє жодне рішення суду про визнання дій відповідачів протиправними або неправомірними, внаслідок чого порушено право позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 адвокат Філімонова О.С. просить залишити без задоволення апеляційні скарги Ічнянського відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), а оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на те, що висновок районного суду, що позивачу була завдана матеріальна та моральна шкода шляхом несвоєчасного направлення державним виконавцем постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи за межі України до Державної прикордонної служби України є правильним та обґрунтованим. Указує, що судові витрати позивача при розгляді даної справи були підтверджені належними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника Ічнянського відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Черненко А.В., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг та доводи відзиву позивача на них, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність державного виконавця Ічнянського відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо неповідомлення адміністрації Державної прикордонної служби України про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 15 лютого 2018 року ВП №11146557, перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням матеріальних збитків ОСОБА_1 , у зв`язку із незняттям обмеження у праві виїзду за межі України, а тому є підстави для відшкодування позивачу матеріальної шкоди у розмірі її спричинення в сумі 19 100 грн та моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

У справі встановлено, що 22 січня 2009 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області видано виконавчий лист № 2-1713/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з 04 листопада 2008 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 89).

На підставі вказаного виконавчого листа 30 січня 2009 року державним виконавцем ВДВС Ічнянського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 11146557 (а.с. 90).

15 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Ічнянського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Черненко А.В. у ВП № 11146557 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців. Тимчасове обмеження встановлено до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі згідно виконавчого листа №2-1713, виданого 22 січня 2009 року (а.с. 38-39, 42, 95).

З Інформації про виконавче провадження № 11146557 вбачається, що 05 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Ічнянського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Черненко А.В. винесено постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (а.с. 26-37).

Постановою старшого державного виконавця Ічнянського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Черненко А.В. від 05 квітня 2019 року у ВП № 11146557 скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України, яке було встановлено постановою (постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 05.04.2019 старшого державного виконавця Ічнянського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Черненко А.В.) у зв`язку з погашенням заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 в повному обсязі та відсутністю такої станом на 05.04.2019 (а.с. 97).

Постановою старшого державного виконавця Ічнянського РВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Черненко А.В. від 25 березня 2021 року скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України відносно ОСОБА_1 ВП №11146557, яке було встановлено постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15 лютого 2018 року у зв`язку зі сплатою аліментів ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с. 40).

22 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір на туристичне обслуговування щодо сімейної подорожі до Єгипту в період з 25 березня 2021 року по 01 квітня 2021 року (а.с.18-21).

Згідно копії квитанції №5 до прибуткового касового ордеру від 22 березня 2021 року позивач сплатив ФОП ОСОБА_2 19 100 грн за договором на туристичне обслуговування від 22 березня 2021 року (а.с. 22).

25 березня 2021 року заступником начальника 2-го відіпс з персоналу впс «Бориспіль-1» капітаном Кудирком Б.С. прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу відповідно до постанови Ічнянського РВ ДВС у Чернігівській області від 15 лютого 2018 року у ВП №11146557 - тимчасово обмежено у праві виїзду з України (а.с. 24).

Листом від 29 березня 2021 року Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби повідомив Ічнянський РВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про те, що не може прийняти до виконання надіслану електронною поштою постанову відділу про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 25.03.2021 ВП №11146557, якою скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно боржника ОСОБА_1 , яке було встановлено на підставі постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15.02.2018 ВП № 11146557, що була надіслана для виконання на адресу Головного центру на паперовому носії, оскільки в даному випадку, Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 №256/5/65, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 за №133/31585, не передбачено вилучення інформації про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, з відповідно бази даних Державної прикордонної служби України на підставі електронної копії постанови (ухвали). Для своєчасного зняття особи з контролю просило надіслати належним чином засвідчену постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 25.03.2021 ВП № 11146557 (а.с. 101).

Листом від 01 квітня 2021 року Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби повідомив Ічнянський РВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про те, що останнім на підставі надісланої постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 25 березня 2021 року у ВП №11146557, відомості стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що були внесені на виконання постанови Ічнянського РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 15 лютого 2018 року ВП №11146557 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України 30 березня 2021 року вилучено з відповідної бази даних Державної прикордонної служби (а.с.42).

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

У постановах Верховного Суду (від 29.08.2018 у справі №686/16161/16-ц; від 04.07.2018 у справі №641/2328/17; від 23.01.2019 у справі № 308/1990/16-ц) висловлено правову позицію про неможливість відшкодування шкоди у разі відсутності судового рішення про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності державного органу чи конкретної посадової (службової) особи державного органу (заподіювач шкоди), наголошується на тому, що відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої виключно незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таким чином, головною ознакою, на підставі якої у громадянина з`являється право на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади є незаконність цих дій або бездіяльність його посадових осіб.

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема відповідним рішенням суду, що набрало законної сили, або відповідним рішенням вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі №32/421.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Проте, матеріали справи не містять жодного розпорядчого документа або судового рішення, яким би було визнано незаконність рішень та дій (бездіяльності) посадової особи Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що суперечить положенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, якою встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не скористувався правом оскаржити дії або бездіяльність державного виконавця та звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди передчасно.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Основними принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, відповідно до яких на позивача покладається обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Таким чином колегія суддів вважає, що для забезпечення принципу змагальності у цій справі позивачу необхідно було не лише послатись у позовній заяві на бездіяльність державного виконавця та зазначити про це, а і надати цьому належні докази, чого ним здійснено не було, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача матеріальної та моральної шкоди.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади та його службовими особами.

У постанові Верховного суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18 викладено висновки, що додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Таким чином додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Відповідно до положень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду №14 від 18 грудня 2009 року «Про судові рішення в цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалене лише у певних випадках і за прямо передбачених законом умов; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

У зв`язку з тим, що рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 , то додаткове рішення, яким вирішено питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , також має бути скасовано.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги відповідач Ічнянський відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) сплатив судовий збір у сумі 1362 грн 00 коп. (а.с. 35 том 2).

Оскільки судом апеляційної інстанції скасоване рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в позові ОСОБА_1 , то з позивача підлягає стягненню на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1362 грн 00 коп.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 20 липня 2021 року - задовольнити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року та додаткове рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про відшкодування шкоди завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади та його службовими особами - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (місцезнаходження: Чернігівська область, м. Ічня, вул. Воскресінська, 26, ) 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: І.О.Боброва

Н.В.Шитченко