Справа № 539/1007/20
Провадження № 2/539/926/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Яценко Л.І.,
учасники по справі у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
30.06.2021 за заявою відповідача ОСОБА_1 ухвалою суду заочне рішення від 18.06.2020 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, при цьому надав відповідь на відзив відповідача, в якому спростовує доводи позивача щодо чинності договору відступлення права вимоги внаслідок передачі Портфеля заборгованості за цим договором, за яким ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитними договорами, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набув право грошових вимог ТОВ ФК`ЦФР» за цим кредитним договором. Вважає, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Прохає позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
Також вказує на те, що позивач не підтвердив права вимоги за спірним кредитом, що веде до можливості повторного стягнення заборгованості з відповідача, від дійсного володільця права вимоги.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Однак, надані позивачем умови отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем і відсутні дані про їх визнання останнім.
З огляду на вищенаведене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача суми пені, яку позивач нарахував в розмірі 9016,54 грн, оскільки її розмір стягнення не вказаний ні в паспорті кредиту, ні в заяві на отримання кредиту відповідача.
Також судом встановлено, що до суми заборгованості позивачем включено заборгованість по платі за управління кредитом, що загалом становить 11 896.95 грн.
Суд не погоджується з нарахованою позивачем заборгованістю по платі за управління кредитом, виходячи з того, що згідно висновку, викладеному Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс 16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.
Зазначене узгоджується правовим висновком, викладеним Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Встановивши в кредитному договорі обов`язок позичальника, щодо щомісячної плати за кредитом, кредитором не було зазначено про те, які саме послуги за вказаний платіж надаються відповідачу. Вказані платежі є прихованою комісією, а комісію фінансової установи за обслуговування кредиту не можна вважати витратами відповідача за оформлення кредиту, оскільки такі витрати передбачені кредитним договором. Умови кредитного договору, за якими позичальник повинен сплатити кредитору, крім відсотків за користування кредитом, ще й щомісячну комісію (процент за управління кредитом), є несправедливими умовами договору
Таким чином, позовні вимоги позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо нарахування процентів за управління кредитом є необгрунтованим із вищевказаних підстав і задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також, слід зазначити, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження відступлення права вимоги внаслідок передачі Портфеля заборгованості за цим договором, за яким ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, і набув право грошових вимог ТОВ ФК «ЦФР» за цим кредитним договором, що підтверджується копією договору відступлення прав вимоги № 20190626 від 26.06.2019, завіреного належним чином. А отже твердження відповідача щодо незаконного права вимоги за спірним кредитом позивача, що веде до можливості повторного стягнення заборгованості з відповідача, від дійсного володільця права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є безпідставним.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів позову, позивач звертався до відповідача із письмовою вимогою про сплату боргу та одночасним повідомленням про заміну кредитора (а.с.19,20).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» такими, що підлягають задоволенню частково.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263,279, 280-283 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у виді судового збору у розмірі 798 (сімсот дев`яносто вісім) гривень 76 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, р/р НОМЕР_1 в АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 03 листопада 2021 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова