єдиний унікальний номер справи 423/1519/21
номер провадження 2/423/476/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року місто Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Іваненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №423/1519/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , яка є членом сім`ї, та не проживає з 2014 року за місцем своєї реєстрації. Добровільно вирішити питання про зняття з реєстрації з відповідачкою не вдалось, тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду.

В обґрунтування позову представник позивачки посилається на те, що вона є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2014 року. Відповідачка є донькою позивачки, та починаючи з серпня 2014 року у вказаному будинку не проживає, її особистих речей в будинку немає.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, у поданій заяві представник позивачки просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Згоди на заочний розгляд справи не надійшло.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №522 від 10.06.2014 року (а.с.5).

З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 21.05.2021 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному вище будинку (а.с.8).

Відповідачка не є власником квартири, зареєстрована у ній як член сім`ї, але не проживає з 2014 року без поважних причин, що підтверджується актом від 21.05.2021року, складеного інспектором з обліку та бронювання військовозобов`язаних Виконавчого комітету Попаснянської міської ради Луганської області ОСОБА_3 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.9).

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеному будинку понад один рік. Про обставини, які б свідчили про поважність причин такої відсутності, суду не повідомлено.

Врахувавши вищевикладене, а також те, що позов не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та ст. 16,319,321,391,405 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача адвоката Григоренка Дмитра Павловича (адреса: 93300, Луганська область, м.Попасна, вул.Мічуріна,1), який діє на підставі довіреності від 27.05.2021 року, в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду через Попаснянський районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Лизенко