Справа № 661/3229/21
Провадження № 2/661/973/21
Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Чирського Г.М.
за участю: секретаря судових засідань - Шевченко Ю.М., Яковлєвої М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Каховка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,
Позивач звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд, надати дозвіл на виїзд дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без дозволу (супроводу) батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною шістнадцятиріччя. Заява мотивована тим, що від зареєстрованого шлюбу, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2021 р., сторони мають неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_3 . З 07.08.2018 р. відповідач жодного разу не сплачував аліменти на утримання дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її життям. 11.05.2021 р. позивачем подано до Новокаховського міського суду позов про позбавлення відповідача батьківських прав. В добровільному порядку відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон з метою проведення відпочинку, лікування, підвищення рівня світогляду, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини. В 2018 р. доньці встановлено діагноз: «епілепсія з частими фокальними сенсорними нападами», дитина інвалід з дитинства з 03.12.2018 р. і по теперішній час. За таких обставин, дитина щорічно потребує стаціонарного та санаторно-курортного лікування, відпочинку, має можливість виїхати за кордон на відпочинок та тренування, натомість без згоди батька це зробити неможливо.
Позивач у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засіданні не з`явився, з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не подавав.
Представник третьої особи у судове засіданні не з`явився, подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Також, просила суд, винести рішення відповідно до діючого законодавства з максимальним врахування інтересів дитини.
Керуючись положеннями статті 223, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних чи доказів та ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію заочного рішення суду для відома.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували між собою у зареєстрованому 05.12.2014 р. шлюбі, який заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2019 р. розірвано.
Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.
Заочним рішенням Дарницького районного суду від 28.12.2018 р. , яке набрало законної сили 02.05.2019 р., вирішено стягувати на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки- ОСОБА_3 , 2015 р.н. в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2018 р. і до повноліття дочки.
02.08.2021 р. Дарницьким ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) видано довідку ОСОБА_1 про неотримання аліментів з ОСОБА_2 у період з 07.08.2018 р. по 01.08.2021 р. по теперішній час.
Матеріали позову підтверджується факт того, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має інвалідність з дитинства з 03.12.2018 р., має захворювання : «епілепсія з частими фокальними сенсорними нападами».
Відповідно до довідки №119 від 06.11.2020 р. Дошкільного навчального закладу №680 Дніпровської районної ради в місті Києві, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує заклад дошкільної освіти №680 в м. Києві з 21.06.2017 р. по теперішній час. Дитина виховується у сім`ї, в якій мати проводить з донькою вільний час, інформація про батька тільки зі слів матері. Протягом перебування дитини в дошкільному закладі , питаннями та вихованням дитини займалася мати особисто.
З довідки ГО «Вільне Покоління» від 06.11.2020 р. вбачається, що ОСОБА_3 , 2015 р.н. відвідує дитячий клуб «Успіх» в м. Києві з 01.09.2020 р. Мати приводить доньку на гуртки, оплачує зайняття.
Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.2, п.1-2 ч.5 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.
Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі:
1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів;
2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Статтею 313 ЦК України, встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Водночас, за змістом статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Отже, тимчасовий виїзд дитини за кордон на підставі рішення суду передбачений законодавством та має відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідний дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.
Тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення.
За встановлених конкретних обставин справи, позивач має намір отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди супровіду батька на майбутнє, багаторазово до досягнення дитиною 16річного віку.
При цьому, позивачем не зазначено коректної причини та наміру виїзду дитини за кордон, напрямку та країни перебування, у разі надання судом дозволу на виїзд, а також строку виїзду та повернення дитини на територію України.
Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та статей 141, 153, 157 СК України.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2018 року цивільна справа № 705/2898/17.
Не зазначення позивачем конкретної адреси місця перебування дитини та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме: чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини.
Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки.
Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості.
З огляду на необхідність дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини, враховуючи, що сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна, мета та період поїздки, а також відсутній відомостей та доказів зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та не прогнозованості, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 223, 263, 265, 259 ч.6, 268, 28-283 ЦПК України, суд у х в а л и в:
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя Г. М. Чирський