Справа № 752/3501/21
Провадження № 2-з/752/832/21
У Х В А Л А

20.10.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Пастух З.Ф.,

розглянувши заяву відповідача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служби у справах дітей та сім`їГолосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування розпорядження, про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька з дітьми,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Служби у справах дітей та сім`їГолосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, відповідно до якого просила визнати незаконною діяльність Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в частині проведення засідання Комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду звернення ОСОБА_2 від 01.062020 р. № 100/09/Г-563 з приводу визначення йому способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними без участі матері, визнати незаконним та скасувати розпорядження Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 01.09.2020 р. про порядок зустрічей батька з дітьми, визначити способи участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , 2018 р. народження, ОСОБА_4 , 2016 р. народження, шляхом встановлення регламенту зустрічей.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в зв`язку із застосуванням до неї психологічного насильства з боку відповідача вона вимушена була з дітьми залишити місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 19.08.2020 р. відбулось засідання Комісії з питань захисту прав дитини Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації по розгляду звернення ОСОБА_2 щодо визначення йому способів участі у вихованні дітей. Таке засідання відбулось у відсутність позивача, не зважаючи на наявність письмового клопотання про його відкладення. 01.09.2020 р. розпорядженням Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації був затверджений графік зустрічей батька з дітьми, однак не враховані позиції позивача з даного приводу. Такі дії і рішення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації позивач вважає незаконними, в зв`язку з чим звернулась до суду.

Відповідач у справі подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надавати відповідачу дітей для прогулянки кожної суботи з 10.00 год. до 12.00 год. у її присутності.

Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_1 з моменту припинення спільного проживання перешкоджає відповідачу у його спілкуванні з дітьми, не виконує рішення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, заперечує проти його побачень з дітьми до рішення суду у даній справі. Враховуючи тривалий розгляд справи, подальше можливе апеляційне оскарження може призвести до неможливості в подальшому виконання рішення суду, завдати психологічну травму дітям, враховуючи їх вік.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у ньогочи в іншихосіб; накладеннямарешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчинятидії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на цемайно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 висловила позицію, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котразвернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Судом встановлено, що між сторонами у даному спорі існує спір щодо законності рішення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, яким визначено способи участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними в зв`язку з наявним спором, а також щодо безпосередньо регламенту зустрічей батька з дітьми.

Починаючи з січня 2020 р. малолітні діти сторін - ОСОБА_3 , 2018 р. народження, та ОСОБА_4 , 2016 р. народження, проживають окремо від батька і мати перешкоджає участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, про що відповідач неодноразово звертався з заявами до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації.

Відповідач, обгрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, зазначая, що тривале перешкоджання позивача його спілкувнню з дітьми як до зверненнядо суду, так і протягом розгляду даного спору до набрання рішенням законної сили, може призвести до завдання психологічної травми дітям та в подальшому унеможливити виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин від повідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANTv. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

В даному випадку, враховуючи положення Сімейного кодексу України щодо права обох батьків брати участь у спілкуванні і вихованні дитини, положення Закону України «Про охорону дитинства», судову практику Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку, що в даному випадку інтереси дітей при вирішенні справи повинні переважати над існуючим конфліктом сторін та їх бажаннями при вирішенні даного спору.

Тривала відсутність спілкування батька з дітьми, тривалий розгляд справи, враховуючи вік дітей, може призвести до втрати емоційного контакту між батьком і дітьми, а конфлікт між батьками до психологічних змін у сприйнятті батька, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині встановлення регламенту зустрічей батька з дітьми.

Запропонований відповідачем спосіб забезпечення позову відповідає характеру спірних правовідносин, є співмірним, відповідає інтересам дітей, не призведе до порушення їх прав, оскільки спілкування батька з дітьми буде відбуватися за участі матері, що унеможливить негативний вплив на дітей та будь-які неправомірні дії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для забезпечення позову, у спосіб, заявлений відповідачем, з метою забезпечення в подальшому виконання рішення суду в частині встановлення регламенту участі батька у спілкуванні і вихованні дітей.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву відповідача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Служби у справах дітей та сім`їГолосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування розпорядження, про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька з дітьми задовольнити.

Забов`язати ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для прогулянки кожної суботи з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері.

Стягувачем є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

Боржником є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя