Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1136/21

Провадження № 2/943/1177/2021

21 жовтня 2021 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Кос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Дутка С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ганущин Мирослава Володимирівна до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 представник позивачки - адвокат Ганущин М.В. звернулася в суд із указаним позовом до Буської міської ради Золочівського району Львівської області. Просить визнати за позивачкою право власності на середню земельну частку (пай) розміром 1,62 умовних кадастрових гектари, розташованої на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області ( Буська міська рада), в порядку спадкування за законом після смерті її прабаби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заявлених вимог представник позивачки покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла прабаба ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належну спадкодавиці земельну частку (пай). На момент смерті спадкодавиці разом із нею зареєстровані та проживали позивачка, ОСОБА_3 (мати позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Відтак позивач вважає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті прабабці, але не може оформити своїх спадкових прав через втрату спадкодавцем оригіналу сертифіката на право приватної власності на спадкове майно (земельний пай), а тому просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 та позивач в судове засідання не з`явилися, направивши заяву від 16.07.2021 року про те, щоб справу слухати за їх відсутності за наявними у справі доказами.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, направивши письмову заяву від 12.07.2021 за №1142, у якій проти задоволення заявленого позову заперечують, оскільки позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї прабабці. Належних доказів того, що позивач фактично вступила в управління спадковим майном нею не надано. Відтак просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в справі №235/5845/17 від 10.02.2020 року.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на ім`я спадкодавиці ОСОБА_2 був зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №078485 від 05.05.1997 року відповідно до розпорядження Буської райдержадміністрації №148 від 25 квітня 1997 року на середню земельну частку (пай) розміром 1,62 умовних кадастрових гектари, розташованої на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області ( Буська міська рада).

Як убачається із долучених до справи свідоцтв про народження та довідкою Милятинської сільської ради Буського району Львівської області №910 від 29.08.2019 р., що позивач ОСОБА_1 є правнучкою спадкодавиці ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права.

Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, в силу приписів частини четвертої статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була малолітньою особою, оскільки їй було 3 роки.

За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 та статті 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Як убачається із витягу із спадкового реєстру( спадкові справи та видані на іх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65992883 від 12 серпня 2021 р. виданого приватним нотаріусом Дячук О.А., що після смерті ОСОБА_2 у спадковому реєстрі інформація відсутня.

Разом із тим, як слідує із матеріалів справи (а.с. 21), що на день смерті спадкодавиці ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 ( позивач), ОСОБА_3 ( мати позивача).

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про її смерть, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 16).

Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець, позивач, її мати проживали разом за однією адресою на момент відкриття спадщини, а тому останні прийняли спадщину в розумінні положень пункту 1 частини першої статті 548 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Місцем відкриття спадщини є село Ріпнів Буського району Львівської області, про що вбачається зі справи.

Оскільки мати позивача ОСОБА_3 померла, а тому позивач залишається єдиним спадкоємцем у розумінні вищенаведеного законодавчого положення, яка прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем та від неї (спадщини) не відмовилася.

При цьому, суд вважає заперечення відповідача проти позову такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, спростовуються вищенаведеними обставинами, підтвердженими належними та допустимими доказами.

Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно земельну частку (пай), яка належала померлій прабабці позивача в порядку спадкування за законом після її смерті.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 247, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 власності на середню земельну частку (пай) загальною площею 1,62 умовних кадастрових га, що розташована на території Милятинської сільської ради Буського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеля ційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (с. Ріпнів, Золочівського району, Львівської області ).

Представник позивача: ОСОБА_4 , ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області, адреса: м. Буськ, пл. 900- річчя Буська, Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 21.10.2021 року.

Суддя: І. Б. Кос