Справа № 415/4739/19
Провадження № 22-ц/810/673/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Луганська В.М.., Лозко Ю.П.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Калмикової Ю.О. в м. Лисичанськ Луганської області,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.12.2005 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10390,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карки. Щодо змін кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті httр:// рrivatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним і банком - Договір що підтверджується підписом у заяві. При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», як викладені на банківському сайті httр:// рrivatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою» Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість одночасно змінити Тарифи та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином , розмір відсотків ставки за кредитним договором може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8. Правил користування платіжною карткою . Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною картою», Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті httр:// рrivatbank.ua/terms/pages/70/,позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відповідно до п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті httр:// рrivatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунку. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною картою» вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Згідно з п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення власником або довіреною особою діючого законодавства України та/або умов Даного Договору та /або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати картку) та / або визнати картку недійсною в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов1язків та інших обов`язків за цим Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2019 року має заборгованість 391074,23 грн., яка складається з наступного: 10069,96 грн. заборгованість за кредитом; 378804,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 127522,81 грн. яка складається з наступного: 10069,96 грн. заборгованість за кредитом; 117452,85 грн. заборгованість про процентам за користування кредитом з 16.12.2005 по 30.12.2017. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

На підставі викладеного, після зменшення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2005 року у розмірі 33145,19 грн., яка складається з 10069,96 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 23075,23 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість з пені та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено повністю.

Мотивуюче таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що Анкета-заява позичальника від 16.12.2005 року не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту. Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.12.2005 року, останній платіж відповідач здійснив 10.05.2016 року. За таких обставин, перебіг позовної давності за вказаним кредитним договором починається з моменту коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, тобто перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу ОСОБА_1 по кредиту, тобто з 10.05.2016 року. АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 07.06.2019 року. Таким чином, визначений ст. 257 ЦК України, трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов договору від 16.12.2005 року закінчився..

Доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з таким рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернулось з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. До суду була надана копія анкети-заяви, в якій Відповідач особистим підписом засвідчив згоду на умови використання кредитних коштів. Згідно із визначенням, яке міститься в ст. 633 ЦК України, договори, які укладаються Банком з фізичними особами, є публічними. Також частинами 2 та 3 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.На підставі вищевказаної заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок, видано кредитні картки та встановлено кредит у розмірі 10390.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, Відповідач звертався до Банку з метою перевипуску карти, отримав перевипущені картки з новими номерами № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня березня 2017 року 03/2017 року якими продовжив користуватися. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості.У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем кредитних коштів, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5). З матеріалів справи чітко вбачається, що Відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці (у т.ч. після перевипуску картки). Факт користування Відповідачем останньою перевипущеною карткою з номером № НОМЕР_5 чітко вбачається із виписки, в якій зазначалися операції по такій картці. Наприклад з : 29/03/2013 продукти 693 (україна, лисичанськ, вул.г.сталінграду, 2) покупка товара uah 53.58; 30/03/2013 30/03/2013 продукти 693 (україна, лисичанськ, вул.г.сталінграду, 2) покупка товара uah 62.63 та інші операції. Отже, Відповідач не лише отримав кредитну картку, звертався за її перевипуском, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання, зокрема, на погашення заборгованості.За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 цієї статті). За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Щодо строків позовної давності по стягненню заборгованості за кредитними договорами (кредитними картками) наявні правові позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, а також правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах в справі № 591/8058/15-ц від 01.03.2018 року та справі № 743/150/17 від 27.02.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, строк картки з урахуванням її перевипуску - доостаннього дня 03/2017 року. Отже, 3-річний строк загальної позовної давності почав відліковуватися 01.04.2017 року та мав сплинути 01.04.2020 року. Однак суд встановив, що Банк звернувся до суду з позовом раніше, 26 червня 2019 року Лисичанський міський суд Луганської області в особі судді Фастовця В.М., постановив ухвалу про відкриття провадження по справі. Отже, як вбачається із матеріалів справи, Банк звернувся до суду з позовом в межахстроку загальної позовної давності. Згідно з ч.1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.Однак всупереч принципу змагальності Відповідач, який заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, не довів, що на момент звернення до суду з позовом, з моменту закінчення строку дії отриманої ним кредитної картки пройшло понад 3 роки, що дало б підстави вважати, що строк загальної позовної давності дійсно сплинув. З належних та допустимих доказів по справі чітко вбачається, що строк позовної давності, який починає відліковуватися від закінчення строку дії картки з урахуванням її перевипуску, не пропущено, а отже, відсутні підстави для відмови в позові, передбачені ч.4 ст. 267 ЦК України. З заяви, а також довідки про умови кредитування, що були особисто підписані Відповідачем, вбачається, що Відповідач був ознайомлений про умови кредитування з використанням кредитної картки.Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.Тобто, якщо суд вважав, що умовами договору не встановлена конкретна відсоткова ставка, він не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за кредитом взагалі.адже в такому разі застосуванню підлягає ст. 1048 ІІК України, якою встановлено розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів (тіла кредиту) та відсотків за користування кредитними коштами. Однак суд відмовив у стягненні заборгованості взагалі, чим порушив вищевказані норми матеріального права. На думку скаржника суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в порушення положень ст.ст. 263-264 ЦПК України, належним чином не перевірив доводів, які мають значення для правильного вирішення справи, та безпідставно дійшов висновку про сплив строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу

07 вересня 2021 року на адресу Луганського апеляційного суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Стародубцевої Лариси Олексіївни. Мотивуючи який відповідач по справі зазначає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської обл. від 11 червня 2021 року, вважає такою, що не підлягає задоволенню у зв`язку з нижченаведеним. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо перебігу позовної давності у даній цивільній справі. Анкета-заява Позичальника від 16.12.2005 року не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 16.12.2005 року, який наявний в матеріалах цивільної справи № 415/4739/19, остання банківська операція (платіж) відбулася - 10.05.2016 року, а до суду за захистом свої прав та інтересів Скаржник звернувся лише 07.06.2019 року, що є порушенням ст.257 ЦК України. Тобто Скаржник, вчасно не скористався своїм правом звернутися до суду за захистом свого інтересу. Відповідно до ст.256 ЦК України - Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові, що визначено ч.4 ст.267 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що визначено ст.257 ЦК України. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.І, 5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно зі ст.207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Також Лисичанським міським судом Луганської обл. вірно зазначено, що в Анкеті-заяві Позичальник від 16.12.2005 року домовленості між мною та Скаржником щодо збільшення строку позовної давності немає. Що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 11 березня 2015 року, від 1 липня 2015 року від 04.11.2015 р. у справі за № 6-1926 цс15 від 15.01.2021 року, справа № 494/366/19, провадження № 61- 2084св20) вважає, що перебіг позовної давності починається з моменту останнього платежу по кредиту. За таких обставин вважаю, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської обл. від 11 червня 2021 року необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Письмові пояснення в порядку ст.43 ЦПК України

30 вересня 2021 року на електронну поштову адресу Луганського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від АТ КБ «Приватбанк». Мотивуючи які скаржник зазначає, що останній платіж за кредитом було ОСОБА_1 проведено 10.05.2016 року. ОСОБА_1 у запереченнях на апеляційну скаргу наполягає, що початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи, а саме здійсненням останнього платежу за спірними зобов`язаннями. Тобто, з того часу, як ПриватБанку стало відомо про порушення ОСОБА_1 умов договору. Відповідно до Довідки про умови кредитування, яка містить особистий підпис ОСОБА_1 та міститься у матеріалах справи, внесення щомісячного платежу за кредитом повинно провадитись щомісячно до 25 числа наступного за звітним. Відповідно до ч. 1 ст. 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки у травні 2016р. платіж було внесено, то порушення було припущено з підстав не внесення чергового щомісячного платежу у червні 2016р., тобто про порушене право ПриватБанку стало відомо лише 26.06.2016р. Загальні строки позовної давності складають 3 роки. З позовною заявою ПриватБанк звернувся 31.05.2019 року, шляхом поштового направлення на адресу Лисичанського міського суду Луганської області (підтвердження поштового відправлення надається), тобто в межах строку позовної давності. Строки не є порушеними навіть якщо взяти до уваги дату фактичного надходження позовної заяви до суду 07.06.2019р. (ця дата встановлена судом та не спростовується Відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу). Строки не є також пропущеними навіть якщо застосувати до спірних відносин Постанову Верховного Суду України від 15 січня 2021 року, по справі N 494/366/19, провадження N61- 2084св20, на застосування якої наполягає ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки у вказаній Постанові зазначено, що: «Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що позивач останній платіж здійснив 15 грудня 2015 року а тому через місяць після припинення відповідачем оплати по кредитному договору, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свої порушених прав в частині невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по кредитному договору. Станом на 15 січня 2019 року сплив загальний строк позовної давності, що є підставою для застосування ч. 4 cm. 267 ЦПК України. Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду з огляду на наступне...». Отже, у разі застосування відповідного порядку розрахунку строків до спірного випадку, розрахунок виглядав би наступним чином: відповідач ОСОБА_1 останній платіж здійснив 10 травня 2016 року, а тому через місяць після припинення відповідачем оплати по кредитному договору, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав в частині невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по кредитному договору, тобто початок розрахунків строків позовної давності - 10 червня 2016 p.. відповідно строки були б пропущеними 11 червня 2019 року, однак ПриватБанк звернувся із чинним позовом до суду своєчасно: поштовим відправленням 31.05.2019 року, та фактично позов було отримано судом 07.06.2019р. У разі застосування до спірних правовідносин Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, на висновках якої наполягає Відповідач, прошу звернути увагу що строки позовної давності не можуть бути пропущеними, про це вказано саме в цій Постанові та повторно наголошено у Постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 173/436/18.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілуу справ 18 жовтня 2021 року замість судді Назарової М.В. яка знаходиться у відпустці замінена суддя Луганська В.М..

Колегією суддів встановлено, що згідно з договором № б/н від 16.12.2005 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 10390,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з довідками (а.с.101,171), наданими АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 надано наступні кредитні картки: номер картки НОМЕР_6 , номер картки НОМЕР_1 , номер картки НОМЕР_4 , номер картки НОМЕР_3 , номер картки НОМЕР_5 з терміном дії до останнього дня 03/17.

Виходячи із наданих суду першої інстанції розрахунку (а.с.7-10), на момент подання позовної заяви, судовою колегією, на підставі позиції позивача по справі, зроблено розрахунок відповідно до якого на момент спливу строку дії карти НОМЕР_5 з терміном дії до останнього дня 03/17 заборгованість за кредитом складається з наступного: 10 069,96 заборгованість за кредитом, 2691,70- заборгованості по процентам за користування кредитом.

Згідно з заявою про зменшення розміру позовних вимог(а.с.138) наданої позивачем до суду першої інстанції, вимога, щодо стягнення заборгованість за договором № б/н від 16.12.2005 року з ОСОБА_1 становить на загальну суму у розмірі 33 145,19 грн..

Судова колегія звертає увагу та ту обставину що в матеріалах справи наявна інформація стосовно зміни умов кредитування та обслуговування кредитних карток ОСОБА_1 позивачем - АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.12).

Судова колегія звертає увагу на ту обставину, що звернення позивача до суду відбулось 07 червня 2019 року та враховує трирічний строк з 07.06.2016 року, що свідчить про своєчасність звернення позивача до суду та скасування рішення суду в цій частині через необґрунтоване з`ясування обставин, що мають значення в даній справі.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, (ч. 3 ст. 13 ЦПК України),

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 16 грудня 2005 року між банком ПАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому внаслідок реорганізації - АТ КБ «ПриватБанк») був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10 390 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до п. 2.1.1.5.5. з видачею кредитної картки.

На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, копію його паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості. Відповідно наданої банком довідки про умови кредитування (а.с.12) підписаної боржником 15.07.2011 року визначено розмір відсоткової ставки за кредитним договором 3% за місяць користування коштами.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави відмови у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача кредитних коштів в сумі10 390 грн, які він фактично отримав на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та не погасив вказану заборгованість станом на строк дії картки, а саме останнього дня березня 2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин справи , що мають значення для справи.

У зв`язку з наведеним рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Ухвалюючи нове судове рішення, колегія суддів зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 16 грудня 2005 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, та ту обставину що боржнику були відомі розмір відсотків за користування кредитом (а.с.12) а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, про, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за користування грошима. .

Таким чином, колегія суддів, зазначає про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в сумі 10 390 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 2691 грн.70 коп виходячи з розрахунку заборгованості за простроченими відсотками з 07.06.2016 року до 31 березня 2017 року (термін закінчення дії договірних відносин) триваллістю 274 дні та виходячи із 36% річних, відповідно до умов кредитування, з якими відповідач ознайомився та завірив особистим підписом, яку необхідно стягнути з відповідача по справі.

Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн., при поданні апеляційної скарги - судовий збір в сумі 2881,50 грн., а всього 4802,50 грн. (а.с.1, 163). Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, то судові витрати відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених зменьшених позивачем позовних вимог в сумі 1849, 07 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 червня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 червня 2021 року скасувати.

У справі ухвалити нове рішення яким змінені позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором б/н від 16 грудня 2005 року в розмірі 12 761(дванадцяти тисяч сімсот шістдесят однієї) гривні 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» () суму сплаченого судового збору в суді першої інстанції та в апеляційній, що разом становить 1849 (одну тисячу вісімсот сорок дев`ять) гривень 07 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді В.М.Луганська

Ю.П. Лозко