Справа № 647/2355/21
№ провадження 2/647/640/2021
09.11.2021 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого-судді: Корсаненкової О.О.
за участю секретаря: Степанюк М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 647/2355/21 за позовом фермерського господарства «Селянське (фермерське) господарство «Рубін», інтереси якого за договором представляє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на землю,
Ухвалою суду від 13.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Судове засідання від 11.10.2021 року було відкладено за неявкою сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, заявою від 09.11.2021 року просила проводити засідання за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, зазначених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштовий конверт, котрий повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки до суду не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно із копією державного акту на право постійного користування землею серії ХС, виданого 16.11.1998 року Високівською сільською радою Бериславського району Херсонської області, на підставі рішення сесії Бериславської районної Ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області від 30.09.1998 року №47, ОСОБА_2 , була надана у постійне користування земельна ділянка площею 30,49 га, для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.
Отже земельна ділянка була виділена для селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до статуту селянського (фермерського) господарства «Рубін» його засновником є ОСОБА_2 . На підставі рішення 4 сесії 23 скликання Високівської сільської ради депутатів Бериславського району Херсонської області від 20 листопада 1998 року № 17 ОСОБА_2 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 11,68 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Високівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ХС від 21 жовтня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5.
Таким чином, у постійному користуванні залишилася земельна ділянка площею 18,6900 га.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно№ 61217971 від 12 червня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності 14 лютого 2016 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 23 грудня 2015 року № 21-2183/43-15-СГ (а.с.51).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №21-2067/18-16-СГ від 20.05.2016 року, за заявою ОСОБА_2 від 18.04.2016 року, надано згоду на відновлення меж земельної ділянки площею 18,6900 га, що перебуває у постійному користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХС, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 16.11.1998 за № 283, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с.14).
Як вбачається із змісту постанови апеляційного суду Херсонської області від 17 липня 2018 року, залишеної без змін постановою Другої судової палати КЦС ВС від 08.04.2020 року, дослідженим є факт порушення права селянського (фермерського) господарства «Рубін» на користування тією частиною земельної ділянки, що надавалась у постійне користування для ведення фермерського господарства.
Земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_1 , знаходиться в межах земельної ділянки, наданої у постійне користування ФСГ «Рубін». ( а.с.44-50).
Наведені фактичні обставини не були заперечені чи спростовані відповідачем у справі, яка розглядається.
Крім того, постановою Херсонського апеляційного суду від 03.08.2021 року у справі № 647/1429/20 було скасовано рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16.03.2021 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог фермерського господарства «Селянське (фермерське) господарство «Рубін» до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Зокрема, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ФГ «СФГ «Рубін» було скасовано через невідповідність позовних вимог належному способу захисту, здійснення якого матиме наслідком реальне відновлення порушеного права.
У вказаній постанові зазначено, що у випадку, коли право ФГ «СФГ «Рубін» на постійне користування спірною ділянкою порушено шляхом реєстрації права власності на неї за іншою фізичною особою, ОСОБА_1 , то належним способом відновлення порушеного права відповідає вимога про витребування у цієї особи спірної ділянки.
Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно із положенням ч.1 ст.79 -1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
За ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно із ст.ст. 19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього закону.
Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.
Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Таким чином, право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя стаття 388 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.
У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 7 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, Трегубенко проти України від 2 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що після приватизації частини земель членом фермерського господарства, право постійного користування ФГ «СФГ «Рубін»» рештою земель площею 18,6 га не було припинено у відповідності до порядку, встановленому п.3.10 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року№ 43.
Здійснення до 01.01.2013 року такої реєстрації права постійного користування землями, які надані у постійне користування позивача, визнається дійсним й у відповідності до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» № 1952-1У (у редакції Закону від 11.02.2010 року № 1878-У1).
Такий висновок узгоджується із практикою застосування норм права у схожих правовідносинах, що викладені у постановах ВП ВС від 22.01.2020 року у справі № 910/1809/18; від 22.06.2021 року № 334/3161/17.
Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, суд виходить з наступного:
Згідно із ч.13 статті 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, серед іншого, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
У відповідності до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
За встановлених обставин, зважаючи на те, що витребування земельної ділянки є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на землю підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд
Позов фермерського господарства «Селянське (фермерське) господарство «Рубін», інтереси якого за договором представляє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь фермерського господарства «Селянське (фермерське) господарство «Рубін» судові витрати у розмірі 2 270 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя О.О.Корсаненкова