ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/173/21 Провадження № 2/636/830/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за порушення грошових зобов`язань, -

В С Т А Н О В И В:

Директор ТОВ «Європартнер фінанс» Адамський О.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 177424,57 грн. за прострочення виконання зобов`язання, встановленого рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2014 по справі № 636/218/14-ц, з яких 3% річних від простроченої суми - 48801,00 грн., а також 128623,57 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 22.01.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6/1/09//2008/840-К001, згідно з яким банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності грошові кошти у розмірі 30 510,00 доларів США під 12,99 % річних строком до 12 січня 2033. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 6/1/09//2008/840-К001від 22.01.2008, в якості забезпечення ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, а також можливих штрафних санкцій, відповідач ОСОБА_1 передала в іпотеку предмет іпотеки - квартиру за адресом: АДРЕСА_1 . Банк свої зобов`язання за договором від 22.01.2008 виконав, а відповідач порушила умови договору, не повернула своєчасно банку грошові кошти. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2014 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 425624,53 грн. 19 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер Фінанс» було укладено договір про відступлення прав, згідно з яким ТОВ «Європартнер Фінанс» перейшло право вимоги з ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/1/09//2008/840-К001від 22.01.2008 року, договором іпотеки № 6 /1/09//2008/980-1002 від 22.01.2008. Рішення суду на даний час не виконано, тому позивач вимушений звернутись до суду.

Відповідач ОСОБА_1 надала відзив на позову заяву, в якому просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів про заміну сторони, тому ТОВ «Європартнер Фінанс» є неналежним позивачем. Також просила застосувати строки позовної давності.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що ТОВ «Європартнер Фінанс» є новим кредитором згідно ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 20.10.2010, тому наявне право вимоги до відповідача про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за порушення грошових зобов`язань. Щодо строків позовної давності вказував, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України з 12 березня 2020 року до цього часу на усій території України запроваджено карантин, тому сплив строку позовної давності був зупинений.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов, виходячи з наступного.

22.01.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6/1/09//2008/840-К001, згідно з яким банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності грошові кошти у розмірі 30 510,00 доларів США під 12,99 % річних строком до 12 січня 2033 року, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався сплачувати платежі у розмірі та порядку, передбаченими договором, а у випадку порушення виконання зобов`язань, сплатити банку штрафні санкції. Відповідач був ознайомлений та згодний з усіма умовами договору, про що міститься його підпис в зазначеному договорі, який свідчить про погодження відповідача з умовами договору.

Банк виконав своє зобов`язання щодо надання кредитних коштів.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 6/1/09//2008/840-К001від 22.01.2008, в якості забезпечення своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених договором, а також можливих штрафних санкцій, відповідач ОСОБА_1 передала в іпотеку предмет іпотеки - квартиру за адресом: АДРЕСА_1 ,

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.04.2014 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 6/1/09//2008/840-К001від 22.01.2008 у розмірі 425624,53 грн

19.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N217258, за умовами якого та додатку № 1 ПАТ «КБ «Надра» відступило, а ТОВ «Європартнер фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором 6/1/09//2008/840-К001 від 22.01.2008, договором іпотеки № 6/1/09//2008/980-І002 від 22.01.2008, укладеними з відповідачем.

Відповідно до п. 2 договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19.05.2020 за цим Договором Новий кредитор набуває усі права кредитора за Основним договором, включаючи, зокрема, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників, право вимагати сплати боржником грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених Основним договором.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

За змістом ст. ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з приписами ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові.

Позивачем надано розрахунок інфляційних витрат за період з 12.03.2017 року по 05.01.2021 року, що складає 128623,57 грн.

Також, позивачем надано розрахунок 3% річних від простроченої суми за період з 12.03.2017 року по 05.01.2021 року, згідно якого сума відсотків за користування грошовими коштами за вказаний вище період складає 48801,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд визнає його арифметично вірним та погоджується з ним.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Зазначені правові висновки викладені в у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої прийнято рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

До матеріалів справи долучено ордер про надання правової допомоги № 14/09/20-3 від 14.09.2020, укладений між адвокатом Чаплинським О.В.. та ТОВ «Європартнер Фінанс» та акт № 1 про надання правової допомоги, в якому визначений розмір гонорару, які є належними та допустимими доказами здійснених витрат, тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Враховуючи наведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання по поверненню суми боргу не виконала, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2661,37 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 133, 141, 146, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за порушення грошових зобов`язань задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС», , грошові кошти у розмірі 177424 (сто сімдесят сім тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 57 коп. за прострочення виконання грошового зобов`язання, визначеного заочним рішення Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 636/218/14-ц від 22.04.2014, з яких три проценти річних від простроченої суми у розмірі 48801,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 128623,57 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2661 (дві тисячі шістсот шістдесят одна) грн. 37 коп. та витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги, у розмірі 8700 (вісім тисяч сімсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -

Повний текст рішення виготовлений 26.10.2021