Справа № 289/950/21
Номер провадження 2-п/289/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИШЕВИЧІ» про перегляд заочного рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.07.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИШЕВИЧІ» про дострокове розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.07.2021, ухваленого по справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на той факт, що заочне рішення було ухвалено судом у відсутність представника відповідача, який належним чином не повідомлений про час та місце розгляду справи. Зазначив, що систематичну несплату орендної плати відповідачем допущено з поважних причин, оскільки з 06 березня 2017 року по 05 березня 2020 року ТОВ «ВИШЕВИЧІ» перебувало в процедурі банкрутства, відповідно до якої керівник цього товариства був звільнений, а повноваження з управління товариством були передані керуючому санацією. Водночас, після відновлення платоспроможності ТОВ «ВИШЕВИЧІ» та закриття провадження у справі про банкрутство, останнє сумлінно виконує свої податкові зобов`язання. Крім того, звернув увагу на те, що відповідачем не було отримано жодного листа від позивача з вимогою сплатити орендну плату за договором оренди землі. А внесення ТОВ «ВИШЕВИЧІ» належних орендодавцю коштів на депозит нотаріуса на підставі ст. 537 ЦК України є правом, а не обов`язком боржника.

В судовому засіданні представник відповідача свою заяву про перегляд заочного рішення підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звернулася до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без її участі, проти перегляду заочного рішення заперечувала через відсутність підстав передбачених законодавством.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Заочним рішенням Радомишльського районного суду від 20.07.2021 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та розірвано договір оренди земельної ділянки, площею 0,9828 га, кадастровий номер :02:000:0014, що укладений 19 лютого 2015 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «ВИШЕВИЧІ», як орендарем.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, причини неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №289/950/21, представник відповідача не з`явився в судове засідання, призначене на 20 липня 2021 року з поважних причин, оскільки не був належним чином повідомленим про час та місце цього засідання.

Що стосується поданих представником відповідача доказів, на які він посилається, і які на його думку мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме докази того, що у 2017-2020 роках ТОВ «ВИШЕВИЧІ» перебувало в процедурі банкрутства, а тому з поважних причин допустило систематичне порушення сплати позивачу орендної плати, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (касаційне провадження №61-41932сво18) дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати.

Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення зі змісту матеріалів цієї заяви та пояснень представника відповідача судом встановлено, що відповідачем систематично не сплачувалась орендна плата позивачу за договором оренди земельної ділянки від 19 лютого 2015 року, а саме з 2017 року, тобто під час процедури банкрутства. Натомість, доказів того, що вказані орендні платежі були сплачені у 2015 та 2016 роках представник відповідача в суді не надав, посилаючись на те, що документація підприємства за вказані роки не була передана керівництву попередніми очільниками товариства.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, частиною 1 статті 530 ЦК України, визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Отже, законодавство України не передбачає підстав, які б звільняли орендаря від виконання своїх зобов`язань по оплаті орендної плати у стоки передбачені договором оренди землі.

Застосування до відповідача процедур банкрутства, визначених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в тому числі введення процедури санації, на думку суду, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань по оплаті орендних платежів з підстав передбачених ст. 617 ЦК України.

Суд звертає увагу відповідача, що він використовував земельну ділянку позивача протягом процедури санації, однак якщо у цей період не мав можливості сплачувати орендні платежі, він не був позбавлений можливості ініціювати перед орендодавцем питання про припинення договору оренди.

До того ж відповідачем не було надано доказів того, що ним сплачено позивачу орендну плату за 2015-2016 роки, та взагалі, що ту частину заборгованості, яку він визнає, ним було сплачено після припинення процедури банкрутства та станом на момент розгляду цієї справи заборгованість відсутня.

Доводи представника відповідача про те, що орендну плату за землю відповідачем досі не сплачено, у зв`язку із відсутністю звернень позивача та не повідомлення нею реквізитів свого банківського рахунку суд до уваги не приймає, оскільки відповідач не був позбавлений можливості сплатити орендну плату, шляхом поштового переказу коштів за адресою проживання позивача, на чому неодноразово у своїх рішеннях наголошував Верховний Суд.

Таким чином, подані представником відповідача докази того, що ТОВ «ВИШЕВИЧІ» з 06 березня 2017 року по 05 березня 2020 року перебувало в процедурі банкрутства не має істотного значення для правильного вирішення справи. Будь-яких інших доказів, які би мали істотне значення для правильного вирішення справи та не було враховано судом під час ухвалення рішення від 20 липня 2021 року представником відповідача суду не надано.

Оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд немає законних підстав для скасування заочного рішення, а тому у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 285, 287, 288 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИШЕВИЧІ» про перегляд заочного рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.07.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИШЕВИЧІ» про дострокове розірвання договору оренди землі - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2021 року.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Кириленко