Справа № 461/138/18 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/236/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Савчук Г.В.

з участю: відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Семенина В.М., представника відділу у справах дітей Галицької РА ЛМР- Чура Л.М., неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та визначення способів участі у вихованні доньки,-

в с т а н о в и в :

04 січня 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перешкоджати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити способи участі у вихованні доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та особисте спілкування з донькою без участі відповідача: 1, 3 субота місяця з 10.00 год. до 17.00 год. та 2, 4 неділя місяця з 10.00 год. до 17.00 год., в річні релігійні свята з 11.00 год. до 15.00 год.; щоденно у післяурочний час проводити час із дитиною за місцем проживання дитини для участі у спільному відпочинку: другу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з донькою або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком.

В обґрунтування позову зазначає, що всі намагання мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів та виклику поліції, оскільки відповідачка перешкоджає, не бажає присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з донькою. Зазначає, що відповідачка не дає можливості передати подарунок дитині на день Святого Миколая. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Стверджує, що його права як батька є порушеними. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину з боку відповідачки та тещі, які на його думку налаштовують дитину проти нього та говорять дитині неправду, позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Просить позовну заяву задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 13 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що незважаючи на розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №409 від 06.12.2017 року «Про встановлення ОСОБА_3 днів та годин зустрічей з дитиною», відповідач і надалі не дає можливості йому бачити доньку у зв`язку з чим він не має можливості приймати участь у її вихованні, а донька немає можливості спілкуватися з батьком. Ухвалюючи рішення, суд не врахував обґрунтування та докази подані позивачем на підтвердження того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у побаченнях та спілкуванні з дитиною. Натомість позивач має бажання і можливості для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною без присутності матері, оскільки остання провокує скандали, чим негативно впливає на психологічний та емоційний стан дитини. Зазначає, що мати дитини самовільно скорочувала час побачень, при зустрічах з дитиною була присутня колишня теща, яка з неповагою ставиться до нього, а також ініціює скандали та обмежує їх особистий простір та розуміння при спілкуванні. Зазначає, що сімейне законодавство та практика Верховного Суду свідчить про те, що в першу чергу, суд має виходити з інтересів дитини , а не батьків. Звертає увагу, що в нього нема заборгованості по сплаті аліментів , він належним чином виконує рекомендації опікунської ради. Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд не врахував принципу рівності батьків у вихованні дитини та її інтересів, право батька на участь у вихованні дитини та побачень з нею без присутності матері чи інших осіб. Звертає увагу на висновок ВССУ у справі 397/586/16 від 08.11.2017 року про те, що небажання дитини спілкуватися з батьком не є підставою для його відсторонення від участі у спілкуванні з дитиною та вихованні. Відтак, оскаржуване рішення ґрунтується на припущеннях, ухвалене з порушенням норм Конституції України та Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, тому просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відповідач по справі ОСОБА_1 надала суду Відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 .

У Відзиві зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги. Зустрічі батька-позивача по справі ОСОБА_3 негативно відбиваються на здоров`ї, настрої неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сама ж дочка іде на побачення з батьком вимушено, оскільки я і вона розуміємо, що повинні виконувати рішення суду, порушень режиму та графіку зустрічей з їхньої сторони не було. Однак, зустрічі батька ОСОБА_3 з дочкою не мають позитивного результату ні в плані виховних настанов із його сторони, ні в розширенні кругозору дитини та її інтелектуального рівня, оскільки при кожній зустрічі, він зводить порахунки із відповідачем ОСОБА_1 , конфліктує, у розмові не контролює себе. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та допитати в судовому засіданні дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач по справі повторно не з`явився в судове засідання, підтверджень поважних причин неявки до суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Семенини В.М. на заперечення доводів апеляційної скарги, заслухавши висновок представника відділу у справах дітей Галицької РА ЛМР-Чура Л.М. та думку неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що у сторін по справі, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (т.1 а.с.4).

Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 ..

24.10.2017 року Галицьким районним судом м.Львова видано Судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.63 т.1).

06 грудня 2017 року Галицькою РА ЛМР винесено Розпорядження № 409 (далі Розпорядження) про встановлення ОСОБА_3 днів та годин зустрічей з малолітньою донькою ОСОБА_2 .. Відповідно до Розпорядження позивачу ОСОБА_3 визначені наступні дні і години зустрічі батька з дочкою: друга, четверта неділя місяця з 11.00 годин до 16.00 годин у присутності матері дитини. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод зустрічам та спілкуванню батька ОСОБА_3 з малолітньою дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із інтересів дитини, яка в судовому засіданні категорично заперечила щодо зустрічей з батьком по місцю його проживання. Зазначила, що її зустрічі з батьком є вимушеними, нецікавими, не дають їй позитиву, вона постійно у поганому настрої і чекає найшвидшого закінчення таких зустрічей. Не бажає перебувати по місцю проживання батька, де із сторони бабусі є до неї неприязнь, а від батька можна чекати тільки агресивної поведінки.

При розгляді справи судом першої інстанції належно взято до уваги психологічний висновок КЗ ЛОР «Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер» від 26.02.2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що позовні вимоги позивача про збільшення кількості днів, годин спілкування з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про проведення частини літніх канікул з батьком та проведення спільно релігійних свят без участі матері та по місцю проживання батька є обтяжливими для дитини та нав`язливими.

ОСОБА_2 , 22.06.2007 року на час слухання справи у суді апеляційної інстанції виповнилося 14 років, дівчинка у присутності представника відділу у справах дітей Галицької РА- Чури Л.М. висловила послідовно і переконливо свою думку щодо небажання зустрічей з батьком. Зазначила, що бажає має свій життєвий простір, зустрічатися з подругами, відвідувати гуртки, корисно проводити час. Зустрічі з батьком не сприяють порозумінню між ними, оскільки батько налаштовує її проти матері, а також створює конфлікти. Він переслідує іншу мету за рахунок зустрічей із нею.

Згідно ст.155 Сімейного кодексу України (далі СК) здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року прописано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конвенції про права дитини, дитина має право вільно висловлювати свої думки.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, судами не встановлено, що матір дитини відповідач ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачу у зустрічах з дитиною, беручи до уваги думку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції виповнилося 14 років і дівчинка аналізує та оцінює ситуацію, яка склалася між її батьками, має свою думку з цього приводу, не заперечує проти зустрічей з батьком, однак тільки у присутності матері та у межах розумних строків, враховуючи Відзиви відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву та апеляційну скаргу, суд із врахуванням інтересів дитини не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та визначення способів участі у вихованні доньки залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк