Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2090/20
Провадження № 2/945/435/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22 жовтня 2021року Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Жиган А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Мегабанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «Мегабанк» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 62-006-850-2-17-Г від 22.08.2017року в розмірі 44919,01гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що між позивачем та відповідачем 22.08.2017 було укладено Кредитний договір № 62-006-850-2-17-Г, згідно з яким, відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 28026,91грн., на строк з 22.08.2017 року по 21.08.2020року включно, зі сплатою 10,00 процентів річних. Позивач перед відповідачем свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, надавши останньому кредитні кошти, що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві на видачу готівки.

Проте відповідач умов договору не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість по сплаті кредиту.

Таким чином станом на 01.11.2020 заборгованість за кредитним договором 62-006-850-2-17-Г від 22.08.2017року становить 45188,16гривень та складається з: суми заборгованості за кредитом - 28026,91грн.; суми прострочених процентів за період з 01.09.2017 року по 31.10.2020року -1045,79грн.; суми комісії за період з вересня 2017року по січень 2018року-3503,35грн. та штрафу за кредитним договором 12612,11гривень. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час слухання справи був повідомлений вчасно шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; відзив не подавав.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено,що між позивачем та відповідачем 22.08.2017року було укладено Кредитний договір № 62-006-850-2-17-Г згідно з яким,відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 28026,91грн.,на строк з 22.08.2017 року по 21.08.2020року включно, зі сплатою10 процентів річних. Позивач перед відповідачем свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином, надавши останньому кредитні кошти , що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві на видачу готівки від 22.08.2017 року.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється Відповідачем щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором.

Згідно з п. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених Договором, які Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками.

У розділі 2 Кредитного договору наведено визначення сукупної вартості кредиту (з урахуванням процентної ставки за ним та вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашанням кредиту) та реальної процентної ставки.

Графік платежів наведено у Додатку №1 до Договору, який є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору вказаний договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «МЕГАБАНК».

Згідно з п. 5.5. Кредитного договору Своїм підписом Позичальник підтверджує, що з Правилами, які розміщені на офіційному сайті Банку www/megabank.net та/або у відділеннях Банку, а також умовами Договору, ознайомлений і згідний. Шрифт тексту, що застосований у Правилах, Договорі та додатках до нього, жодним чином не ускладнюють його читання та розуміння змісту та суті цих документів.

Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору, відповідач зобов`язаний своєчасно сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та сплату процентів Позичальник здійснює ануїтетними платежами. Сплата ануїтетних платежів здійснюється Відповідачем щомісяця не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому, день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

Згідно з п. 2.8. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,5 % від суми Кредиту.

Відповідно до п.2.9. кредитного договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ану- їтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди сплачується щомісячно, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Проте відповідач умов договору не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість по сплаті кредиту.

Таким чином станом на 01.11.2020 року заборгованість за кредитним договором № 62-006-850-2-17-Г від 22.08.2017року становить 45188,16грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом - 28026,91грн.; суми нарахованих процентів за період з 01.09.2017 року по 31.10.2020 року -1045,79грн.; суми комісії за період з вересня 2017року по січень 2018року- 3503,35грн. та штрафу за кредитним договором 12612,11гривень.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що позивачем належно виконано умови кредитного договору.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Аналогічний обов`язок позичальника щодо повернення коштів та сплати відсотків закріплено ч. 1 ст. 1054 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджується кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п. 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, в якому наголошується, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись, виходячи з обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року). Право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п. 33рішення від 21 березня 2000 року у справі «Дюлоранс проти Франції»; п. п. 32, 35 рішення від 07 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії»).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76 - 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач не використав можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень, на виклик суду не прибув.

Небажання відповідача надати відзив та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з`являтися на виклик суду, дає суду право обмежитись доказами, наданими позивачем.

Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини щодо виконання зобов`язань, зокрема, за договором позики.

За таких обставин вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитом, що складає 45188,16грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 81, 223, 258,259, 263-265, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Мегабанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 ;РНОКПП НОМЕР_2 ;зареєстрованого АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, , МФО 351629) заборгованість за договором кредиту 62-006-850-2-17-Г від 22.08.2017року в сумі 45188,16 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 28026,91грн.; сума нарахованих відсотків за період з 01.09.2017 року по 31.10.2020 року -1045,79грн.; сума комісії за період з вересня 2017року по січень 2018року- 3503,35грн. та штрафу за кредитним договором 12612,11гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 ;РНОКПП НОМЕР_2 ;зареєстрованого АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, , МФО 351629) судовий збір у розмірі 2102грн. 00 копійок.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський